Справа № 439/2370/25 Головуючий у 1 інстанції: Рахімов О.В. 
Провадження № 33/811/182/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Микитюка Степана Михайловича на постанову Бродівського районного суду Львівської області від 20 січня 2026 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 23 жовтня 2025 року о 17.42 хв. по вул. Центральній в с. Переліски, Золочівського району, Львівської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснював шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та увімкнення звукового сигналу, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Окрім того, ОСОБА_1 23 жовтня 2025 року о 17.42 хв. по вул. Центральній в с. Переліски, Золочівського району, Львівської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому порядку чи продуву алкотестера «Драгер № 6820» на місці зупинки транспортного засобу, відмовився, як і відмовився пройти медичний огляд в медичній установі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Микитюк С.М.., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена передчасно, не відповідає фактичним обставинам справи.
Наголошує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки працівники поліції не пропонували йому пройти такий огляд, він відмовився лише від огляду за допомогою приладу «Драгер», оскільки не довіряє даному приладу.
Зазначає, що патрульні не встановлювали ознак сп`яніння у водія, не повідомляли йому права та обов`язків, не ознайомлювали його з протоколами.
Окрім того, матеріалами справи не підтверджено, що водій не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу.
ОСОБА_1 та його захисник Микитюк С.М. у судове засідання апеляційного суду, призначене на 16 лютого 2026 року, не прибули, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, адвокат Микитюк С.М., в і інтересах ОСОБА_1 , подав заяву про розгляд справи у їх відсутності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та заяви адвоката Микитюка С.М.., який просив проводити розгляд справи у його відсутності та відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Микитюка С.М.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.122-2КУпАП, передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.
Пунктом 2.4 ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР України.
Відповідно до п. 8.9 Б ПДР України, вимога про зупинку транспортного засобу подається працівником поліції за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №491870 від 23 жовтня 2025 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ21063» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, від керування транспортним засобом його відсторонено;
- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №491864 від 23 жовтня 2025 року (а.с. 19), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ21063» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу «ВАЗ21063» д.н.з. НОМЕР_1 яку поліцейський здійснив увімкненням проблискових маячків синього та червоного кольору з увімкненням звукового сигналу;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 жовтня 2025 року (а.с. 6), згідно якого, у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя), запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі від якого він відмовився;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 7), з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя;
- рапортом старшого лейтенанта поліції Володимира Карабіна (а.с.5), з якого вбачається, що під час патрулювання було виявлено автомобіль «ВАЗ21063» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , після чого було ввімкнено проблискові маячки синього та червоного кольору. Водій не виконував вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, після зупинки транспортного засобу, під час опитування у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі він відмовився;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «ВАЗ21063» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який не виконував вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив увімкненням проблискових маячків синього та червоного кольору з увімкненням звукового сигналу, опитування водія під час якого в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), у зв`язку з чим, йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що не буде проходити огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, зазначив, що вживав пиво (один бокал). Працівниками поліції повідомлено водію, що будуть складені адміністративні протоколи, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, роз`яснили водію його права та обов`язки, відсторонили його від керування транспортним засобом.
Аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки працівники поліції не пропонували йому пройти такий огляд, він відмовився лише від огляду за допомогою приладу «Драгер», оскільки не довіряє даному приладу, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано, що працівники поліції пропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного та в медичному закладі від якого він відмовився, зазначена інформація, підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 жовтня 2025 року (а.с. 6) та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 7).
Твердження апелянта, що патрульні не встановлювали ознак сп`яніння у водія, не повідомляли йому права та обов`язків, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано, що працівники поліції повідомляли водію ОСОБА_1 , що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, окрім того на відео зафіксовано процедуру роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Доводи апелянта, що матеріалами справи не підтверджено, що водій не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, зафіксовано, що водій автомобіля «ВАЗ21063» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив увімкненням проблискових маячків синього та червоного кольору з увімкненням звукового сигналу.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Микитюка С.М.., є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Бродівського районного суду Львівської області від 20 січня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвокат Микитюка Степана Михайловича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.