УХВАЛА

20 квітня 2026 року
справа № 752/29491/21
провадження № 61-14129вд24
м. Київ
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ситнік О. М. розглянув заяву представника ОСОБА_1 - Діденко Наталії Олександрівни про відвід суддів Верховного СудуКоротенка Є. В., Коротуна В. М., Червинської М. Є., від участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції Київської області, третя особа - Бучанське управління поліції Головного управління національної поліції Київської області, про відшкодування майнової та моральної шкоди та
ВСТАНОВИВ :
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції Київської області (далі - ГУ НП Київської області), третя особа - Бучанське управління поліції Головного управління національної поліції Київської області, про відшкодування майнової та моральної шкоди.
31 січня 2024 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 1 030 810,40 грн, втрати від інфляції в розмірі 228 623,44 грн, 3 % річних у розмірі 30 754,86 грн, що разом склало 
1 290 188,70 грн.
У задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу відмовлено.
23 жовтня 2024 року представник ГУ НП Київської області - Срібна А. Р. через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року.
12 грудня 2024 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
17 березня 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи 
№ 752/29491/21.
07 квітня 2026 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
07 квітня 2026 року ухвалою Верховного Суду клопотання ГУ НП Київської області про залишення відзиву без розгляду задоволено.
Відзиви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на касаційну скаргу ГУ НП Київської області на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 23 вересня 2024 року залишено без задоволення.
10 квітня 2026 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подала до Верховного Суду заяву про відвід суддів Коротуна В. М., Коротенка Є. В., Червинської М. Є.
16 квітня 2026 року Верховного Суду заяву представника ОСОБА_1 - 
ОСОБА_2 про відвід суддів Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 
Червинської М. Є. визнано необґрунтованою.
Заяву передано на автоматизований розподіл іншому судді для вирішення питання про відвід суддів у порядку статі 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
16 квітня 2026 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід суддів Верховного Суду Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Червинської М. Є. призначено суддю-доповідача Ситнік О. М.
Вважаю, що відсутні підстави для задоволення заяви про відвід, з огляду на таке.
Обґрунтовуючи заяву про відвід суддів Коротенка Є. В. Коротуна В. М., 
Червинської М. Є., заявниця вказувала про те, що має сумніви в неупередженості та об`єктивності колегії суддів, оскільки вважає, що прийнята ухвала Верховного Суду від 07 квітня 2026 року про залишення відзивів без розгляду обмежує право позивача на подання заяв, клопотань та інших процесуальних документів. Такі дії створюють нерівність процесуальних можливостей сторін та фактично надають відповідачу більш сприятливе процесуальне становище ще до ухвалення рішення у справі, що суперечить принципам змагальності сторін та рівності учасників судового процесу. Водночас вказує, що вона не заявляє відвід колегії суддів з підстав незгоди із ухвалою суду від 07 квітня 2026 року як процесуальним рішенням. Підставою для відводу є саме процесуальна поведінка колегії суддів під час застосування норм процесуального права до учасників цієї справи. 
У ЦПК України передбачено підстави відводу судді. 
У частині першій статті 36 ЦПК України зазначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно зі статтею 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.
Тобто цивільним процесуальним законом чітко визначені підстави відводу судді, одними з яких є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).
Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.
Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188).
Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не навела жодних обставин, які б свідчили про упередженість суддів Коротенка Є. В. Коротуна В. М., 
Червинської М. Є. під час розгляду її заяви в справі № 752/29491/21, а припущення про можливі мотиви та дії суддів не можуть бути підставою для їх відводу, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у їх неупередженості й не підтверджені жодними належними доказами. 
Доводи заяви про відвід суддів фактично зводяться до незгоди з ухваленим процесуальним рішенням суддів Верховного Суду Коротенка Є. В. Коротуна В. М. , 
Червинської М. Є. щодо залишення без розгляду відзивів на касаційну скаргу.
Заявниця не навела жодних об`єктивних підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України для відводу суддів.
Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.
За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).
Вважаю, що відсутні підстави для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід суддів Верховного Суду Коротенка Є. В. Коротуна В. М., 
Червинської М. Є. від участі в розгляді справи, оскільки не знайшли підтвердження доводи заявниці про те, що існують обставини, які достовірно б вказували на упередженість та необ`єктивність суддів Верховного Суду. 
Керуючись статтями 33, 36, 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  про відвід суддів Верховного СудуКоротенка Є. В., Коротуна В. М., Червинської М. Є., від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції Київської області, третя особа - Бучанське управління поліції Головного управління національної поліції Київської області, про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Ситнік