П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/7007/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бошкова Ю.М. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
07 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо нарахування позивачці заборгованості по житловій субсидії.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в грудні 2024 року отримала повідомлення від ГУ ПФУ у Вінницькій області про відшкодування коштів по переплаченим житловим субсидіям від 25.12.2024 року № 0200-0504-8/134607 про необхідність повернення коштів житлової субсидії у сумі 76 316,29 грн. за 2016– 2022 роки, у зв`язку з незаконним її отриманням, яке прийнято на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи № 229 від 13.12.2022 р.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, оформлене повідомленням про повернення надміру виплачених коштів від 25.12.2024, яким ОСОБА_1 нараховано заборгованість за надміру виплачену житлову субсидію за період з 01.09.2016 по 30.04.2022 у сумі 76316,29 грн.
Стягнено на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Позивач з 1981 року була зареєстрована та фактично проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який у подальшому в установленому порядку був перейменований на будинок АДРЕСА_2 . Зазначена адреса підтверджується домовою книгою, технічною документацією, довідками КП “Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації”, рішенням Погребищенської міської ради від 25.10.2019 № 46, а також документами із землеустрою.
На підставі договору дарування від 02.11.1984 року та свідоцтва про право на спадщину від 25.06.1987 року позивач набула право власності на частину зазначеного житлового будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 323063049 від 16.02.2023 року. Будинок є поділеним між двома співвласниками, при цьому інша частина будинку належить сусідці позивачки, що також підтверджується реєстраційними та інвентаризаційними документами.
Судом також встановлено, що за вказаною адресою із 13.06.1986 року і по теперішній час разом із позивачем постійно проживає її донька ОСОБА_2 , а також онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які з моменту народження фактично проживають у цьому житловому приміщенні та зареєстровані за даною адресою, що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади, домовою книгою та довідками про реєстрацію місця проживання.
Жодних змін місця проживання або реєстрації зазначених осіб у спірний період (2016– 2022 роки) судом не встановлено.
25.12.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивачу направлено повідомлення № 0200-0504-8/134607 про необхідність повернення коштів житлової субсидії у сумі 76 316,29 грн за 2016– 2022 роки, у зв`язку з нібито незаконним її отриманням.
Як убачається з матеріалів справи, підставою для таких висновків відповідача став акт обстеження житлово-побутових умов № 229 від 13.12.2022 року, згідно з яким у житловому приміщенні позивача фактично проживала лише одна особа.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо нарахування заборгованості по житловій субсидії в сумі 76316,29 грн., позивач звернулась до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу “заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом”. Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Згідно із Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" № 2017-III до державних соціальних нормативів належать, в тому числі, соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам.
Приписами пункту 7 частини першої статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 19.11.2017 № 2189-VIII встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.
Спірні правовідносини сторін врегульовані Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848, зі змінами та доповненнями (далі - Положення).
Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках) (пункт 4).
Житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 №1156 "Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії".
Заяви про призначення та надання житлової субсидії за формою згідно з додатком 1 з необхідними документами та/або відомостями приймаються від громадян структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.
Згідно пункту 43 Положення для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або тимчасовим посвідченням громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортним документом іноземця або документом, що посвідчує особу без громадянства, посвідкою на постійне/тимчасове проживання, посвідченням біженця або іншим документом, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), подає: заяву; декларацію; довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом уповноваженого органу у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності); договір наймання (оренди) житла (у разі наявності); рішення суду (в разі наявності); інші документи, які не передбачені цим пунктом, але відповідно до цього Положення необхідні для розгляду питання по суті (у разі потреби).
Зазначені документи подаються структурному підрозділу з питань соціального захисту населення, посадовим особам виконавчого органу, центру надання адміністративних послуг за зареєстрованим/задекларованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання), органу Пенсійного фонду України - незалежно від місця проживання.
Згідно із пунктом 1 Постанови № 1041 визначено обласним та Київській міській державним адміністраціям (військовим адміністраціям) забезпечити координацію роботи районних державних адміністрацій (військових адміністрацій), органів місцевого самоврядування щодо передачі структурними підрозділами з питань соціального захисту населення органам Пенсійного фонду України згідно з актами приймання-передачі:
пакетів документів щодо звернень за призначенням житлових субсидій та наданням пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу, за якими не прийнято рішення станом на 30 листопада 2022 р., - до 1 січня 2023 р.;
справ про одержувачів житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу, накопичених за останні п`ять років (крім знищених внаслідок збройної агресії Російської Федерації), - до 1 квітня 2023 р. або протягом місяця після відновлення своєї роботи.
Згідно з п.2 Постанови №1041 визначеному Пенсійному фонду України:
забезпечити з 1 жовтня 2022 р. виплату та з 1 грудня 2022 р. призначення житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу;
продовжити утримання сум надміру виплачених житлових субсидій, рішення про які прийнято структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві державних адміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах рад, згідно з актами приймання-передачі відповідних справ про одержувачів житлових субсидій;
надати до 1 грудня 2022 р. доступ Національній соціальній сервісній службі та її територіальним органам до інформації про призначення та виплату житлових субсидій і пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу, які оброблюються в інформаційних системах, що адмініструються Пенсійним фондом України.
Тобто, вказаною Постановою №1041 запроваджено поетапну передачу функцій адміністрування житлових субсидій та пільг від органів соціального захисту населення до територіальних органів Пенсійного фонду України.
Суд зазначає, що обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, який компетентний відновити такі права, що відповідає принципу верховенства права.
Отже, орган, який компетентний відновити права позивача у цій справі є Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Як уже зазначалось судом, умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій встановлено Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848.
Відповідно до п. 4 Положення № 848 субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обов`язкового відсотка платежу.
Соціальні норми житла та соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 13 Положення № 848 було встановлено, що для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації (орендарі - за місцем проживання): 
заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами; 
довідки про доходи - у разі зазначення в декларації інших отриманих доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування, і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі зазначення в декларації інших отриманих доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування, та неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру.
договір найму (оренди) житла (за наявності). 
Забороняється вимагати від громадян документи, що не передбачені цим Положенням.
Згідно з абз.9 Порядку № 848 для нарахування субсидій на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення у п`ятиденний строк з дня його отримання подаються відомості про: склад зареєстрованих у житлових приміщеннях осіб - житлово-експлуатаційними організаціями або іншими органами, що визначені місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; у сільській місцевості - сільськими (селищними) радами; органами самоорганізації населення. У разі неподання на запит структурному підрозділу з питань соціального захисту населення у встановлені терміни відомостей про склад зареєстрованих у житлових приміщеннях осіб для призначення субсидії використовуються дані, зазначені у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за її призначенням. 
Крім того, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 15 календарних днів від ДФС, Державтоінспекції, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, вищих навчальних закладів, фондів соціального страхування інформацію, необхідну для призначення субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням субсидій.
Із процитованих норм видно, що на момент звернення позивача із заявою про призначення субсидії було встановлено вичерпний перелік документів, які необхідно було подати до відповідного органу соціального захисту населення, серед яких заява про призначення житлової субсидії та декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами; довідка про доходи, договір найму (оренди) житла (за наявності). При цьому вказаними нормами заборонено вимагати від громадян подання документів, що не передбачені цим Положенням. Натомість нормами Положення № 848 надано повноваження органам соціального захисту населення під час призначення субсидій перевірити зазначену інформацію у поданих документах.
Відтак, саме посадові особи відповідача повинні були перевірити інформацію щодо складу зареєстрованих осіб у житловому приміщенні позивача, шляхом надіслання запиту сільській раді на момент призначення та в подальшому під час здійснення перепризначення субсидії.
Як встановлено судом, позивач при зверненні до Управління праці та соціального захисту населення за призначенням житлової субсидії у 2016 році, а також протягом 2017-2022 років подала заяву про призначення житлової субсидії разом з додатками.
На підставі наданих документів Управлінням ОСОБА_1 була призначена субсидія.
Разом з тим, як свідчать матеріали справи, Управлінням праці та соціального захисту населення 14.12.2022 винесено рішення №1961 про відшкодування коштів по переплаченим житловим субсидіям на підставі акту №229.
Водночас, судом встановлено, що зазначений акт суперечить іншим наявним у справі належним та допустимим доказам, зокрема витягам з реєстру територіальної громади, домовій книзі, технічній документації, довідкам органів місцевого самоврядування, які підтверджують реєстрацію та фактичне проживання у спірному житловому приміщенні кількох членів домогосподарства та допитом свідків.
У судовому засіданні, 22.01.2026, судом першої інстанції допитано в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_5 , зазначила, що проживає з позивачкою по сусідству з 2006 року по теперішній час та підтверджує той факт, що під час спірного періоду (2016-2022) ОСОБА_1 проживає у своєму будинку разом з донькою та онуками.
Свідок ОСОБА_6 повідомила суду про те, що позивач проживає за адресою АДРЕСА_2 разом з сім`єю. Водночас, перебуваючи під присягою свідка повідомила, що її підпис на акті обстеження не відповідає дійсності, участь при обстеженні житлових умов ОСОБА_1 вона не брала та в жодному разі не засвідчувала, що позивачка проживає за зареєстрованою адресою одна.
Також, у якості свідка, під присягою, було допитано саму позивачку ОСОБА_1 , яка засвідчила, що акт обстеження житлово-побутових умов при ній не складався та нею не підписувався.
Крім того, позивачем наведено обґрунтовані доводи щодо недостовірності акту обстеження, зокрема щодо підписів, зазначених у ньому, які візуально не відповідають підписам позивача та свідка. Це додатково ставить під сумнів належність у зазначеному документі відомостей про позивача та виключає можливість визнання його достовірним доказом у справі.
Відповідно до пункту 119 Положення №848, в редакції чинної станом на момент прийняття рішення про погашення заборгованості по надміру виплаченій субсидії за рішенням уповноваженого органу надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється, у тому числі за поданням управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг у разі, коли, зокрема у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії.
Водночас, із матеріалів справи вбачається, що звертаючись із заявами про призначення субсидії позивач зазначала повний склад осіб, які проживають та зареєстровані разом з нею, надаючи про це відповідні докази, отже суд ставиться критично та вкотре наголошує, що відповідач всупереч нормам Положення № 848 не здійснив перевірку наданої позивачем інформації до заяви про призначення субсидії.
Також слід відмітити, що відповідно до ч.1 ст.1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.
Таким чином, не може бути повернута сума надмірно нарахованої (виплаченої) субсидії, зокрема тоді, якщо відповідач не доведе, що виплату здійснив добровільно, але внаслідок рахункової помилки з його боку чи недобросовісності з боку позивача як набувача субсидії.
Для правильного вирішення питання про повернення надміру нарахованої (виплаченої) житлової субсидії орган, що уповноважений призначати житлову субсидію, мав достеменно встановити факт надмірно нарахованої субсидії і недобросовісності з боку набувача у зв`язку із поданням ним недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні.
У той же час, як вже зазначалось судом вище, перевірку правильності та повноти інформації наданої позивачем для призначення житлової субсидії, що впливає на право на отримання державних виплат, здійснено відповідачем лише у 2022 році, тобто після прийняття рішення про призначення позивачу житлової субсидії у 2016 році та подальшого перепризначення субсидії.
Враховуючи, встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, зважаючи на відсутність обставин свідомого подання позивачем недостовірних даних для призначення субсидії та не перевірки даних відомостей контролюючим органом перед прийняттям рішення про призначення субсидії, як то передбачено чинним на той час Положенням №848, суд дійшов висновку, що рішення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, викладене у повідомленні від 25.12.2024 про погашення заборгованості за надмірно виплачені кошти по субсидії в сумі 76316,29 грн. за період з 01.09.2016 по 30.04.2022 р., не відповідає критеріям правомірності, визначеними у ч.2 ст.2 КАС України.
При цьому, як зазначалось судом раніше, постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2022 року № 1041 “Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України” повноваження щодо призначення, перерахунку, припинення та стягнення надміру виплачених сум житлових субсидій з 2022 року передано Пенсійному фонду України.
Разом із тим, матеріалами справи підтверджується, що рішення про припинення виплати житлової субсидії ГУ ПФУ у Вінницькій області не приймалося. Позивачу було направлено повідомлення, сформоване на виконання положень Постанови № 1041 та в межах делегованих повноважень, на підставі рішення Управління праці та соціального захисту населення від 14.12.2022 №1961.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірне повідомлення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, було складено та направлено на виконання делегованих функцій, а відтак вимоги позивача в частині визнання дій відповідача протиправними не підлягають задоволенню.
У свою чергу, виходячи з повноважень суду при вирішенні справи, визначених частинами 1 - 3 ст.245 КАС України, з метою захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, оформлене повідомленням про повернення надміру виплачених коштів від 25.12.2024, яким ОСОБА_1 нараховано заборгованість за надміру виплачену житлову субсидію за період з 01.09.2016 по 30.04.2022 у сумі 76316,29 грн. 
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.