ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
іменем України
справа № 650/1817/25 
провадження № 22-ц/819/378/26

19 березня 2026 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Бездрабко В.О. (суддя – доповідач),
судді: Приходько Л.А.,
Радченко С.В.,
секретар судового засідання: Середюк О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2025 року, постановлене під головуванням судді Сікори О.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» про розірвання договору оренди землі,
встановив:
Зміст позовних вимог
В березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» про розірвання договору оренди землі.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер 6520683600:02:004:0013 площею 9,67 га, що розташована на території Максимо-Горьківської сільської ради Бериславського району Херсонської області.
10 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» укладений договір оренди землі №652060004000816, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку 6520683600:02:004:0013 площею 9,67 га сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору погоджений сторонами до 30 листопада 2016 року. 
19 грудня 2014 року на підставі договору про заміну сторони у договорі, ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» передало право оренди земельної ділянки новому орендарю ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС».
Додатковою угодою №900092 від 28 грудня 2017 року, укладеною між ОСОБА_1 , ПП «ЮТС –АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та новим орендарем в особі ТОВ «ЮТС – АГРОПРОДУКТ», погоджено, що розмір орендної плати становить 6,65 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі становить 19 454, 05 грн. за повний рік оренди. Пунктом 4.5 цієї угоди передбачено виплату орендної плати орендарем з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Строк дії договору оренди погоджений до 31 грудня 2025 року.
16 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС–АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду №900092-3,, за умовами якої дії договору оренди подовжено до 30 листопада 2027 року.
11 листопада 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду №900092-7 до договору оренди землі від 10 листопада 2011 року, за умовами якої сторони визначили збільшений розмір орендної плати на рівні 9, 45 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі становить 27 645, 23 грн. за повний рік оренди. Пунктом 4.5 додаткової угоди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня поточного року; строк дії договору подовжено до 31 грудня 2031 року.
Відповідач ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» протягом періоду з 2022 по 2024 роки виплату орендної плати за користування землею не здійснював, з приводу чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 58 362,15 грн.
З початку агресії російської федерації проти України та до дня подачі позовної заяви ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» не вчинилось дій щодо повідомлення позивача про причини не виконання умов договору оренди, пов`язаних з невиплатою орендної плати.
17 квітня 2025 року на підставі договору №1704/25-24 відчуження (продаж) права оренди земельних ділянок, ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» відчужило право оренди вищезазначеної земельної ділянки на користь ТОВ «ПЕРЕМОГА –ПЛЮС».
Посилаючись на систематичну несплату орендної плати, невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням та відсутність будь-яких дій з боку відповідачів щодо виконання умов договору, що свідчить про істотне порушення умов оренди, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив розірвати договір оренди землі №652060004000816 від 10 листопада 2011 року, укладений між ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» (новий орендар ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» на підставі додаткової угоди від 28 грудня 2017 року) та ОСОБА_1 , номер запису про право (номер запису в державному реєстрі прав) 42862269 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6520683700:02:004:0013; вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Постановлено розірвати договір оренди землі від 11 листопада 2011 року №652060004000816, укладений між ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» (новий орендар ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» на підставі додаткової угоди від 28 грудня 2017 року) та ОСОБА_1 , номер запису про право (номер запису в державному реєстрі прав) 42862269 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6520683700:02:004:0013, з урахуванням договору про відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» від 17 квітня 2025 року №1704/25-23.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605, 60 грн. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605, 60 грн. 
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договором оренди землі, що проявилося у систематичній несплаті орендної плати за 2022 по 2024 роки включно, що є підставами для розірвання договору оренди.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції прийняв до уваги відомості з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження №42022232090000075 від 12 квітня 2022 року щодо проникнення військових рф під час тимчасової окупації Херсонської області до офісу ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та розкрадання майна підприємства; надав оцінку розпорядженням органів місцевого самоврядування про встановлення ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» пільг зі сплати місцевих податків та зборів, зазначивши, що ці розпорядження на спірні правовідносини не поширюються;не визнав належним доказом у справі лист ГУ ДСНС у Херсонській області від 11 червня 2025 року, оскільки цей лист не підтверджує наявність для орендаря обставин непереборної сили та фактичну неможливість використання спірної земельної ділянки за цільовим призначенням протягом 2023-2024 років; не прийняв до уваги розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року № 24 Про включення підприємства до переліку суб`єктів господарювання, які постраждали внаслідок обставин непереборної сили, за відсутності доказів затвердження розпорядження сесією обласної ради; визнав неприйнятним посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28 грудня 2022 року № 2924/02.1-7.1 про визнання військової агресії рф проти України, як обставини непереборної сили, що звільняє товариство від обов`язку виконання зобов`язань по нарахуванню та виплаті орендної плати за 2023, 2024 роки, за відсутності підтвердження факту, що орендар опинився в ситуації неможливості виконання зобов`язань протягом означеного періоду внаслідок військової агресії.
Суд критично оцінив посилання відповідача на можливе потенційне забруднення орендованої земельної ділянки вибухонебезпечними предметами, за відсутності належних та допустимих доказів щодо проведення орендарем обстеження ділянки та виявлення вибухонебезпечних предметів, які б унеможливлювали використання землі за цільовим призначенням.
За наведених обставин суд вважав, що орендар не довів невиконання ним договірних зобов`язань по виплаті орендної плати з причин, які не залежали від його волі та були наслідком настання форс-мажорних обставин, а тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для звільнення орендаря від виконання договірних зобов`язань за 2023–2024 роки. Наявна систематична несплата товариством орендної плати протягом означеного періоду є підставою для розірвання оспорюваного договору оренди.
Водночас суд визнав, що у 2022 році передана в оренду земельна ділянка перебувала на тимчасово окупованій території, через що орендар об`єктивно не міг використовувати землю за цільовим призначенням. 
Доводи апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду від 26 грудня 2025 року, ТОВ «ЮТС – АГРОПРОДУКТ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що між ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» та орендодавцем існували правовідносини з оренди землі сільськогосподарського призначення. З 24 лютого 2022 року у зв`язку зі збройною агресією рф частина території України, включаючи Херсонську область, були тимчасово окуповані, у зв`язку з чим ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» не мало можливості здійснювати господарську діяльність на орендованих ділянках. Після деокупації території Бериславського району Херсонської області підприємство не припустило до оброблення земель сільськогосподарського призначення, оскільки земельні угіддя забрудненні/потенційно забрудненні вибухонебезпечними предметами. 
Листом ГУ ДСНС України у Херсонській області від 11 червня 2025року підтверджено потенційне забруднення орендованих ділянок вибухонебезпечними предметами та не залучення підрозділів ДСНС до проведення робіт з розмінування території. На підставі зазначеного листа; розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року №24 «Про доповнення переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили»; даних Інтерактивної карти Державної служби надзвичайних ситуацій, розміщеної на офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/), скаржник виснував, що використання товариством землі було об`єктивно неможливим у 2022–2024 роках, що згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України звільняє орендаря від сплати орендної плати. 
Скаржник вказав, що в ході розгляду справи, суд першої інстанції допустив істотні процесуальні порушення, оскільки безпідставно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження та порушив порядок розгляду заяви про відвід головуючому-судді, що є безумовними підставами для скасування судового рішення. 
Суд залишив поза увагою факт відчуження ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" на користь ТОВ "ПЕРЕМОГА-ПЛЮС" права оренди земельної ділянки, що фактично означає заміну сторони орендаря в договорі оренди землі, а тому, на думку скаржника, належним відповідачем у справі є ТОВ "ПЕРЕМОГА-ПЛЮС", до якого перейшли всі права та обов`язки орендаря в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Правова позиція інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Розгляд справи апеляційним судом
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином згідно приписів частини шостої статті 128 ЦПК України, що підтверджується довідками про доставку судових повісток до електронних кабінетів сторін та рекомендованим листом з повідомленням про відсутність ТОВ «ПЕРЕМОГА -ПЛЮС» за адресою місцезнаходження (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Ураховуючи наведене, баланс інтересів учасників справи у як найшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду цієї справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. 
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС №001590 від 19 лютого 2003 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер 6520683700:02:004:0013 площею 9,67 га, що розташована на території Максимо-Горьківської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с. 28).
10 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» укладений договір оренди землі №652060004000816, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку 6520683600:02:004:0013 площею 9,67 га сільськогосподарського призначення із земель приватної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору погоджений сторонами до 30 листопада 2016 року (а.с. 11-12). 
19 грудня 2014 року на підставі договору про заміну сторони у договорі, ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» передало право оренди земельної ділянки новому орендарю ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» (а.с. 13).
Додатковою угодою №900092 від 28 грудня 2017 року, укладеною між ОСОБА_1 , ПП «ЮТС –АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та новим орендарем в особі ТОВ «ЮТС – АГРОПРОДУКТ», погоджено, що розмір орендної плати становить 6,65 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі становить 19 454, 05 грн. за повний рік оренди. Пунктом 4.5 цієї угоди передбачено виплату орендної плати орендарем з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Строк дії договору оренди погоджений до 31 грудня 2025 року (а.с. 14-19).
16 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС–АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду №900092-3,, за умовами якої дії договору оренди подовжено до 30 листопада 2027 року (а.с.20).
11 листопада 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду №900092-7 до договору оренди землі від 10 листопада 2011 року, за умовами якої сторони визначили збільшений розмір орендної плати на рівні 9, 45 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі становить 27 645, 23 грн. за повний рік оренди. Пунктом 4.5 додаткової угоди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня поточного року; строк дії договору подовжено до 31 грудня 2031 року (а.с.21-27).
ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» протягом періоду з 2022 по 2024 роки виплату орендної плати за користування землею на користь позивача не здійснювало, що відповідачем не заперечується.
Належна ОСОБА_1 земельна ділянка розташована на території Максимо-Горьківської сільської ради, що відноситься до Новорайської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, яка у період з 09 квітня по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасово окупацією рф, а з 11 листопада 2022 року Новорайська селищна територіальна громада Бериславського району Херсонської області віднесена до території можливих бойових дій, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, який є чинним.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав від 17 травня 2025 року, ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» відчужило право оренди вищезазначеної земельної ділянки на користь ТОВ «ПЕРЕМОГА –ПЛЮС» на підставі договору про відчуження (продаж) права оренди земельних ділянок від 17 квітня 2025 року №1704/25-24.
Листом від 11 червня 2025року Головне управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Херсонській області повідомило, що піротехнічні розрахунки ДСНС України до робіт з розмінування (гуманітарного розмінування) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» на території Бериславського району, не залучались, роботи з розмінування проводились іншими фаховими відомствами з розмінування. Ймовірно, земельні ділянки можуть бути потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Згідно частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Правилами частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Оренда землі є окремим видом найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства.
Договір оренди землі, відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.
Орендодавець, відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі», має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.
Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Згідно пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату» орендної плати.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).
Згідно висновку, наведеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 (провадження № 12-19гс24), підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.
Оскільки позивач мотивував позовні вимоги тим, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» вчасно не сплачувало орендну плату за 2022 - 2024 роки, тому саме відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати в обумовлений договором строк до 31 грудня кожного року оренди або довести належними та допустимими доказами наявність обставин, що унеможливили виконання орендарем договірних зобов`язань.
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).
Згідно частини першої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відповідно до системного аналізу глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом.
Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в статті 762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).
За положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Обставини, передбачені частиною шостою статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21), у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведення ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали товариству виконати передбачений договором обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік, оскільки земельна ділянка, що розташована на території Максимо-Горьківської сільської ради Бериславського району Херсонської області в період з 09 квітня по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією військами рф, а тому в 2022 році орендар значною мірою був позбавлений можливості використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням та отримати дохід від господарської діяльності в означений період.
Обґрунтовуючи свої заперечення щодо неможливості виплати орендної плати за 2023, 2024 роки ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» також посилається на наявність обставин непереборної сили, за які відповідач не відповідає, що унеможливлює розірвання договору оренди землі на підставі систематичної несплати орендної плати за вказаний період та на неможливість використання орендованої земельної ділянки належної позивачу через її потенційне забруднення вибухонебезпечними предметами.
Частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Аналізуючи надані сторонами докази у справі, суд першої інстанції правомірно вважав, що належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість використання ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» орендованої земельної ділянки протягом 2023, 2024 років, за яку товариством не вносилася орендна плата, через наведені скаржником обставини як підстави для застосування положень частини шостої статті 762 ЦК України, ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» в установленому процесуальним законом порядку, не надано.
Передана в оренду земельна ділянка розташована на території Максимо-Горьківської сільської ради, яка з 11 листопада 2022 року віднесена до території можливих бойових дій, тобто бойові дії у 2023 та 2024 роках на вказаній території не велися.
В ході розгляду справи ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» заперечувало наявність у товариства можливості використання орендованої земельної ділянки у 2023, 2024 роках, пославшись на лист Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Херсонській області від 11 червня 2025 року, згідно якого піротехнічні розрахунки ДСНС України не залучалися до робіт з розмінування (гуманітарного розмінування) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» на території Бериславського району. 
Разом з цим, цей лист беззаперечно не доводить неможливість використання орендованої земельної ділянки за цільовим призначенням, адже ГУ ДСНС у Херсонській області повідомило, що роботи з розмінування орендованих ділянок проводились іншими фаховими відомствами з розмінування.
Слід також врахувати, що чинне законодавство не покладає обов`язок здійснення розмінування виключно на державні органи. Відповідач, як суб`єкт господарювання, мав можливість самостійно ініціювати проведення відповідних заходів із залученням спеціалізованих підприємств або організацій, що мають відповідну ліцензію та дозвіл на проведення робіт із розмінування. Відтак, посилання на обставини непереборної сили є неприйнятними, оскільки відповідач не довів, що ним вчинялися всі необхідні та можливі дії для належного виконання умов договору оренди.
Отже, лист Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Херсонській області від 11 червня 2025року не підтверджує об`єктивної неможливості використання орендованої земельної ділянки за цільовим призначенням, а невиконання зобов`язань орендарем в 2023, 2024 роках не може бути виправдане обставинами непереборної сили.
Частиною другою статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Отже, для засвідчення форс-мажорних обставин ТПП України видається сертифікат. Водночас, лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022року, на який посилається скаржник як на аналогію сертифікату про посвідчення форс-мажорних обставин, не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.
Верховний Суд у постановах від 01 червня 2021 у справі №910/9258/20, від 14 червня 2022 у справі №922/2394/21 зазначав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Таким чином, в разі наявності певних обставин (форс-мажорних), які засвідчені для конкретної особи відповідним сертифікатом ТПП України, суд має оцінити зазначений доказ у сукупності з іншими доказами.
Водночас, настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання стороною зобов`язання, строк виконання якого настав до дати настання таких обставин, а також для звільнення сторони від відповідальності в такому випадку. Такий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі №912/750/22.
Лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, на який посилається скаржник, як на підставу підтвердження наявності для ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» в 2023, 2024рокаї обставин непереборної сили, не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». 
Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на Інтерактивну карту ДСНС щодо виявлення або ймовірного знаходження вибухонебезпечних предметів на землях Новорайської селищної територіальної громади, оскільки ця карта відображає лише актуальну інформацію на час її перегляду та не містить даних щодо спірного періоду. 
Посилання товариства на розпорядження Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області за 2023-2025 роки, якими товариству надавалися податкові пільги зі сплати місцевих податків та зборів щодо орендованих земельних ділянок, не свідчать про об`єктивну неможливість використання землі за цільовим призначенням протягом 2023-2024 років та не можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання обов`язку зі сплати орендної плати. 
Отже, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про те, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не довело наявність беззаперечних обставин, які б унеможливлювали використання орендарем земельної ділянки протягом 2023-2024років та звільняли товариство від обов`язку виконання зобов`язань з виплати орендної плати за 2023, 2024роки. Систематичне невиконання орендарем умов договору оренди землі є підставою для дострокового розірвання цього договору.
Згідно пунктів 2, 7 частини третьої статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:
в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи неповноважним складом суду, а саме суддею Сікорою О.О., якому було заявлено відвід і який, на думку скаржника, вирішено з порушенням вимог процесуального законодавства, колегія суддів визнає такі доводи неприйнятними з огляду на те, що заяву про відвід судді 09 грудня 2025 року вирішено судом першої інстанції в порядку, передбаченому статтею 44 ЦПК України. За змістом частини третьої наведеної норми права, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи, має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Крім того, за положеннями пункту 2 частини третьої статті 376 ЦПК України, підставою скасування рішення суду першої інстанції є виключно та обставина, що підстави відводу судді першої інстанції визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, тоді як вбачається зі змісту заяви про відвід судді, заява обґрунтована виключно процесуальними діями судді в інших справах, поданням скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя в іншій справі, що за приписами частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу суду. 
Матеріали справи свідчать, що ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 березня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі. Ухвалено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Згідно частини другої, третьої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1)ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до положень статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, малозначних справ, до яких віднесено справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справи, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Аналізуючи предмет спору та характер спірних правовідносин, які не свідчать про складність справи, не вимагають проведення підготовчого судового засідання для повного, об`єктивного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів погоджується з ухвалою суду про можливість розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, який з урахуванням особливостей позовних вимог є найбільш доцільним та відповідає принципам ефективного судового розгляду з огляду на можливість розгляду справи з урахуванням наданих письмових доказів, позицій сторін, які можуть бути з`ясовані в межах судового засідання тощо. При цьому суд не позбавлений можливості вирішувати клопотання, зокрема про витребування доказів, а учасники справи надати усні пояснення щодо своїх вимог і заперечень. 
З огляду на викладене твердження ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про необхідність розгляду справи лише за правилами загального позовного провадження слід визнати неприйнятними.
Що стосується доводів товариства про те, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» є неналежним відповідачем у справі з огляду на відчуження підприємством права оренди земельної ділянки на користь ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до частини шостої статті 7 Закону України «Про оренду землі» у разі відчуження права оренди земельної ділянки таке право переходить до особи, на користь якої воно відчужене. Разом з тим, згідно з частиною п`ятою статті 6 Закону, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом.
Отже, саме з моменту державної реєстрації переходу права оренди новий орендар набуває юридично значущих прав та обов`язків щодо користування земельною ділянкою.
З матеріалів справи встановлено, що на підставі договору про відчуження (продаж) права оренди земельних ділянок, укладеного 17 квітня 2025 року між ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» та ТОВ «ПЕРЕМОГА –ПЛЮС», право оренди землі строком на один рік перейшло до ТОВ «ПЕРЕМОГА ПЛЮС».
Оскільки виниклі між сторонами спірні правовідносини стосуються періоду 2022-2024 років, тобто часу, який передував відчуженню права оренди землі, то визначення співвідповідачами у справі ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (який мав висловити свої доводи та надати заперечення проти пред`явлених вимог) та ТОВ «ПЕРЕМОГА ПЛЮС» (до якого лише тимчасово перейшли права та обов`язки орендаря), є процесуально виправданим.
За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2025 року постановлено з додержанням вимог закону, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, надана правильна оцінка наявним у справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
Розподіл судових витрат в порядку частини тринадцятої статті 141 ЦПК України не здійснюється у зв`язку із залишенням апеляційної скарги ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» залишити без задоволення.
Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.А. Приходько 

С.В. Радченко