ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 р.	Справа № 534/3424/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 21.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Морозов В.Ю., вул. Гірників, 17, м. Горішні Плавні, 39800, повний текст складено 21.01.26 року по справі № 534/3424/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції  третя особа  Білокінь Едуард Олексійович старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху батальону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції 
про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху батальону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Білокінь Е.О., в якому просив суд:
- скасувати постанову серії ЕНА №6225360 від 26.11.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у даній справі. 
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 26.11.2025 капітаном поліції Білоконем Е.О. винесено постанову серії ЕНА №6225360, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за керування ТЗ, в якого були відсутні передбачені конструкцією ремені безпеки та противідкотні упори, порушивши вимоги п.п. "ж", "є" п. 31.4.7 ПДР України. Вказану постанову вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 21.01.2026 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову серія ЕНА №6225360 від 26.11.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрито в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605,60 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.
Не погодившись з вказаним рішенням, Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 21.01.2026 скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що позивач в позовній заяві не заперечував факт керування транспортним засобом, номерний знак НОМЕР_1 , в час та місці зазначені в оскаржуваній постанові, в якого були відсутні ремені безпеки та противідкотні упори, що є порушенням п.п. 31.4.7 "ж", "є" ПДР України. Вказує, що відповідно до реєстраціїної картки ТЗ з Інформаційного порталу Національної поліції - МАЗ, VIN НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, повна маса складає 16000 кг, відтак наявність противідкотних упор (не менше двох) в колісних транспортних засобах, маса якого більше 3,5 тонни є обов`язковими. Також, на місці зупинки транспортного засобу під час перевірки документів інспектором встановлено, що у транспортного засобу відсутні ремені безпеки, що є порушенням п. 31.1.7 "ж". Пояснення позивача, викладені в позові, що тех.несправності ТЗ виникли в дорозі та виявлені ним під час зупинки ТЗ спростовуються відеозаписом на портативний нагрудний відеорегістратор. Будь-яких доказів на дотримання правил дорожнього руху, в порядку ст. 268 КУпАП, на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не надав, клопотань не заявляв. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що в графі 5 оскаржуваної постанови не зазначено суб`єкта правопорушення, оскільки внесення зазначених відомостей в графу 5 постанови, не передбачено ч. 3 ст. 283 КУпАП. Позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обгрунтованість заявлених позовних вимог. Також, в апеляційній скарзі відповідач просив розглядати справу за відсутності його представника.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.
Враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема передбаченої ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що 26.11.2025 капітаном поліції Білоконем Е.О. винесено постанову серії ЕНА №6225360, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за керування ТЗ, в якого були відсутні передбачені конструкцією ремені безпеки та противідкотні упори, порушивши вимоги п.п. "ж", "є" п. 31.4.7 ПДР України.
Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Відповідно до ч. 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.
Правилами дорожнього руху України, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, визначається порядок дорожнього руху на всій території України, за порушення якого особи несуть відповідальність передбачену законодавством.
Пунктом 1.1. ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.9. ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 31.1 ПДР України, технічний стан ТЗ та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Відповідно до п. 31.4 ПДР України, забороняється експлуатація ТЗ згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:
31.4.7. Інші елементи конструкції:
ж) відсутні ремені безпеки та підголовники в транспортних засобах, де їх установка передбачена конструкцією;
є) відсутні: на вантажних автомобілях з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т і в автобусах з дозволеною максимальною масою понад 5 т - противідкотні упори (щонайменше два).
Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм ТЗ, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, відсутність ременів безпеки та противідкатних упорів віднесено до технічних несправностей ТЗ, за наявності яких експлуатація його забороняється, а у разі такої експлуатації настає відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Статтею 33 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.
Відповідно до п. 8.5 "Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного заобу, методи такої перевірки", затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 №710, КТЗ мають бути обладнані пасами безпеки та підголівниками, якщо їх передбачено конструкцією. За вимогами п. 8.1. Розділу ІІ Наказу №710 ремені безпеки, їх фіксатори та обмежувальні системи, перевіряються візуально.
Відповідно до п. 6.8.18, 6.8.20 ДСТУ 3649:2010 "Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання" - КТЗ мають бути обладнані пасами безпеки та підголовниками, якщо їх передбачено конструкцією. КТЗ категорій М3, N2, N3, О мають бути обладнані противідкотними упорами (не менше ніж два). За пунктом 7.8.1 ДСТУ 3649:2010 відповідність вимогам 6.8.10-6.8.25 перевіряють візуально.
Відповідно до Класифікації колісних транспортних засобів до категорії N3 належить колісний засіб, призначений для перевезення вантажів, максимально технічно допустима маса якого більше ніж 12 тонн.
Відповідно до реєстраційної картки ТЗ Інформаційного порталу Національної поліції - МАЗ, VIN НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, вантажний, маса без навантаження 12000 кг, повна маса складає 16000 кг.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що наявність противідкотних упор (не менше двох) в колісних транспортних засобах, маса якого більше 3,5 тонни є обов`язковими.
В позовній заяві позивачем зазначено, що 26.11.2025 транспортний засіб, що належить КП "СпецЕко" був випущений на лінію в технічно справному стані та з наявністю всіх елементів конструкції, тобто зазначені в оскаржуваній постанові "несправності" виникли саме в дорозі. Вказує, що після виявлення цих несправностей, позивач експлуатацію ТЗ не продовжував та на місці зупинки почав вживати заходи для їх усунення, про що повідомив поліцейському.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Колегія суддів зазначає, що визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Аналогічні висновки містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2262/19.
Водночас, будь-яких доказів того, що ТЗ був випущений на лінію в технічному стані та за наявності всіх елементів конструкції, позивач до суду першої та апеляційної інстанції не надав.
Також, колегією суддів досліджено відеозапис БК 230475, відомості про який також вказано в п. 7 постанови №6225360 від 26.11.2025. Відповідно до наданого відеозапису встановлено, що 26.11.2025 інспектором патрульної полівції зупинений вантажний транспортний засіб МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . На місці зупинки транспортного засобу під час перевірки документів інспектором встановлено, що у ТЗ відсутні ремені безпеки та противідкотні упори. Позивач на запитання інспектора надав пояснення, що ремені безпеки та противідкотні упори не передбачені конструкцією даного ТЗ.
Також, відповідно до наданого відеозапису підтверджено, що позивачу повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що також засвічено особистим підписом позивача в п. 8 постанови.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Частиною 1 статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого ч. 2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, доведено порушення позивачем п.31.4.7 "ж", "є" ПДР України, що свідчить про правомірність постанови серії ЕНА № 6225360 від 26.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП
Щодо висновків суду першої інстанції, що в графі 5 оскаржуваної постанови поліцейським не зазначено суб`єкт правопорушення, тобто що саме позивач керував ТЗ, колегія суддів вважає помилковим, оскільки зміст оскаржуваної постанови слід оцінювати в її сукупності. Колегія суддів зазначає, що зміст постанови містить всі необхідні реквізити та відомості, передбачені ст. 283 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Опис обставин правопорушення у тексті постанови прямо вказує на факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а відсутність повторного зазначення ПІБ позивача безпосередньо у графі 5 (поруч із маркою ТЗ МАЗ) є лише технічною особливістю заповнення бланка, що не створює двозначності щодо того, хто саме перебував за кермом та не може слугувати підставою для скасування спірної постанови.
Також, висновки суду першої інстанції, що сам пункт 31.4 ПДР України не містить заборони експлуатації ТЗ без ременів безпеки та противідкатних упорів та що такі несправності не входять до переліку заборонених, а отже не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки відсутність певного елемента, який не входить до переліку п. 31.4 ПДР України, не є порушенням технічного стану ТЗ, колегія суддів вважає помилковими, з врахуванням наступного.
Як вже зазначено, пункти 31.4.7 "ж" та 31.4.7 "є" ПДР України відносять відсутність ременів безпеки та відсутність противідкотних упорів (для вантажівок понад 3,5 т) до переліку технічних несправностей, за яких експлуатація транспортного засобу заборонена. Отже, посилання суду на те, що ці елементи нібито не входять до переліку п. 31.4 ПДР, суперечить змісту зазначеної норми.
Диспозиція ч. 1 ст. 121 КУпАП є бланкетною та відсилає до Правил дорожнього руху. Вона встановлює відповідальність не лише за несправності гальм чи рульового керування, а й за "інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється". Оскільки ПДР (п. 31.4.7) забороняють рух без противідкотних упорів та ременів безпеки, таке порушення повністю охоплюється складом правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Відтак, висновок суду першої інстанції про відсутність складу правопорушення через відсутність у переліку цих елементів є необґрунтованим.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, наведені обставини в повному обсязі не враховано судом першої інстанції, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 317 КАС України з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно з п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 21.01.2026 по справі № 534/3424/25 скасувати.
Ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа старший інспектор батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області капітан поліції Білокінь Едуард Олексійович про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц	
Судді	   	В.Б. Русанова   Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено 18.03.2026 року