1-кп/130/46/2026 
130/3167/24

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2026 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024020130000401 від 12.08.2024,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений водій ОСОБА_3 12.08.2024 приблизно о 01:15 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись з перевищенням допустимої швидкості, по автодорозі М-21 сполучення «Виступовичі — Вінниця Могилів-Подільський», зі сторони м. Вінниця в напрямку м. Жмеринка, на 329 км. + 300 м., при в`їзді в с. Людавка, Жмеринського району, Вінницької області, не дотримавшись безпечної дистанції та безпечного інтервалу, з необережності допустив зіткнення з задньою лівою частиною автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , що рухався у своїй смузі, у попутному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 79 від 24.10.2024, отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого багатоуламкового перелому обох кісток нижньої третини лівої гомілки зі значним дефектом кісткової тканини великогомілкової кістки з наявністю забійно-рваної рани з дефектом м`яких тканин в ділянці перелому; закритого перелому поперечного відростка 2-го та 3-го поперекових хребців, без зміщення; закритого перелому 6,7,8 ребер зліва; забою головного мозку легкого ступеню та забою лівої нирки. Відкритий багатоуламковий перелом діафіза великогомілкової кістки є ушкодження, що небезпечне для життя в момент заподіяння та належить до тяжких тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/102- 23/17947-ІТ від 09.10.2024: «У дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , вбачається невідповідність дій вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору стоять в причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди».
Таким чином, водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. п. 12.6 (г), 13.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
- п. 12.6 (г) - « Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: г) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі 3 окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.».
- п. 13.1 - «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».
Порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження. 
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні цього злочину не визнав повністю. Пояснив, що 12.08.2024 приблизно о 01:00 год. він разом із потерпілою ОСОБА_6 їхали на автомобілі Рено Мастер з м. Одеса, де вона продавала малину до с. Северинівка. Рухались зі швидкістю 100 км/год. Потерпіла перебувала на передньому сидінні в положенні лежачи. З м. Одеса вони виїхали близько 17.00-17.30 год. і він весь час був за кермом. Під`їжджаючи до с. Людавка він раптового побачив попереду себе стоп-сигнали автомобіля, який рухався попереду на відстані 15-20 м. Почав вивертати руль вліво, тобто на зустрічну суму руху, внаслідок чого зіткнувся із автомобілем, який рухався попереду. Після зіткнення його автомобіль з`їхав на узбіччя, а інший автомобіль з`їхав в кювет по праву сторону дороги. Вони з потерпілою їздили в м. Одеса протягом двох місяців, потерпіла наймала його на роботу для перевезення малини. В даній поїздці він вночі їхав в м. Одесу, цілий день допомагав потерпілій розвантажувати малину, вона не давала йому часу для відпочинку та ввечері вони повертались додому. Він попереджав потерпілу, щоб вона не лежала на сидінні, однак вона його не слухала, тому вважає, що її поведінка була неправильною і можливо цього всього би не сталось. Після ДТП він надавав допомогу потерпілій, яку затисло в його автомобілі, поки викликали швидку медичну допомогу, він відкрутив перегородку та сидіння в салоні. В подальшому приїхали працівники поліції та швидка допомога, яка забрала потерпілу в лікарню. На другий день після ДТП він переказав на картку чоловіка потерпілої 5000 грн. та в подальшому теж передавав кошти в загальній сумі 35000 грн. Його автомобіль застрахований на 320000 грн. та він повідомляв цю інформацію потерпілій, давав їй номер страхової компанії та просив туди зателефонувати для виплати коштів, однак чи зверталась вона до страхової компанії йому невідомо. У вчиненому щиро розкаявся. 
Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 12.08.2024 року близько 01:00 год. вона з обвинуваченим ОСОБА_3 їхала з м. Одеса, де вона продавала малину. Вона перебувала на передньому сидінні в положенні напівсидячи, час від часу дрімала, чи була пристебнута на момент ДТП не пам`ятає. Після ДТП пам`ятає, що її затисло в автомобілі і боліла нога. Обвинувачений допомоги не надавав, інші люди викликали швидку, приїхали також працівники ДСНС, які витягнули її із автомобіля. Після чого приїхала швидка медична допомога та забрала її у Жмеринську ЦРЛ. Вона із обвинуваченим домовилась про те, що він буде допомагати, він перекидав на картку її чоловіка по 5000 грн., а потім по тисячі гривень, загальна сума 35000 грн. Не погоджується з думкою обвинуваченого ОСОБА_3 , про те, що тілесні ушкодження виникли внаслідок її положення в автомобілі. На її думку якби вона сиділа, то отримала б гірші тілесні ушкодження, так їй повідомили лікарні. Наразі вона в інвалідному візку, одна нога коротша за іншу, їй ще необхідні кошти на подальші операції, також на її утриманні є дитина з інвалідністю і невідомо чи вона зможе надалі ходити. Це все завдало їй неймовірного морального страждання, однак обвинувачений відсторонився від надання їй будь-якої допомоги. В судових дебатах просила суворо його покарати.
Крім показів обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_6 , винуватість обвинуваченого також підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема:
витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження за №12024020130000401 від 12.08.2024, згідно якого 12.08.2024 о 01:25 год. до Жмеринського РВП ГУНП через спецлінію «102» надійшло повідомлення про те, що в с. Людавка на автодорозі М-21 сталася ДТП із потерпілими. Виїздом на місце події встановлено, що водій мікроавтобуса «Renault Master», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 рухаючись в напрямку м. Жмеринка зі сторони м . Вінниця при в`їзді в с. Людавка не впорався з керуванням та допустив зіткнення із мікроавтобусом «Mercedes Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок ДТП пасажирка автомобіля «Renault Master» ОСОБА_6 була доставлена до КНП «Жмеринська ЦРЛ» із травмами у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки з дефектом кісток, забій грудної клітини та правої нирки. Водій та пасажири мікроавтобуса «Mercedes Sprinter» не постраждали, внаслідок удару автомобіль з`їхав у кювет та зелені насадження праворуч проїжджої частини в напрямку руху на відстані 15 м. Обоє водіїв освідувані та тверезі (а.с. 1, т. 2);
протоколом огляду від 12.08.2024 з фототаблицями, згідно якого оглядом є ділянка автодороги М-21 при в`їзді в населений пункт с. Людавка зі сторони м. Вінниця. На узбіччі з правої сторони в напрямку руху до м. Жмеринка зі сторони м. Вінниця виявлено автомобіль «Renault Master», державний номер НОМЕР_1 червоного кольору із пошкодженнями у виді вм`ятин та деформації, внаслідок удару у передній правій частині. Також виявлено на дорожньому покритті правої сторони дороги сліди протектора шини у виді поздовжної лінії у бік узбіччя. Окрім того, у кюветі та рослинних насадженнях з правого боку від проїжджої частини виявлено автомобіль «Mercedes Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_2 , який розташований передньою частиною в напрямку м. Жмеринка біля дерева. Після намалювання схеми ДТП проведено основні заміри розташування транспортних засобів та установлено відстань від 329 км (праворуч) до початку слідів шин – 300 м., відстань від 329 км. стовпч. до задньої частини буса «Renault Master» - 520 м. Прив`язку замірів зроблено до еклектроопори №186 (ліворуч відносно ходу руху) м. Вінниця в напрямку м. Жмеринка (а.с. 2-7, т. 2);
висновком експерта від 09.09.2024 №СЕ-19/102-24/16308-ІТ, згідно якого на момент експертного огляду рульове керування, гальмівна система автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» 313 СDI, (номерний знак НОМЕР_2 ) знаходяться в працездатному стані. У деталях та вузлах рульового керування, гальмівної системи автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» 313 СDI, (номерний знак НОМЕР_2 ) на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б могли виникнути до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено. Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах рульового керування та гальмівної системи автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» 313 СDI, (номерний знак НОМЕР_2 ) наявних несправностей, які б могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тому вирішення питання : «Якщо дані технічні несправності системи рульового керування, гальмівної системи наявні, то чи є вони наслідком конструктивних недоліків системи або порушення правил їх експлуатації?» втрачає технічний зміст і не досліджувались (а.с. 30-34, т. 2);
висновком експерта від 16.09.2024 №СЕ-19/102-24/16309-ІТ, згідно якого на момент експертного огляду гальмівна система автомобіля «Renault Master» (номерний знак НОМЕР_1 ) знаходиться в працездатному стані. У деталях та вузлах гальмівної системи автомобіля «Renault Master» (номерний знак НОМЕР_1 ) на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено. На момент експертного огляду рульове керування автомобіля «Renault Master» (номерний знак НОМЕР_1 ) знаходиться в несправному та непрацездатному стані, через несправності вказані в дослідницькій частині. У деталях та вузлах рульового керування автомобіля «Renault Master» (номерний знак НОМЕР_1 ) на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які могли б виникнути до ДТП не виявлено. Зазначені несправності виникли в процесі розвитку ДТП. Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах гальмівної системи та рульового керування «Renault Master» (номерний знак НОМЕР_1 ) наявних несправностей, які могли б впливати можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено, тому вирішення питання: «Якщо дані технічні несправності системи рульового керування, гальмівної системи наявні, то чи є вони наслідком конструктивних недоліків системи або порушення правил їх експлуатації?» втрачає технічний зміст і не досліджувалось (а.с. 37-41, т. 2);
висновком експерта від 09.10.2024 №СЕ-19/102-24/17947-ІТ, згідно якого в заданій дорожній обстановці, водій автомобіля Renault-Master (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2,12.3,12.6(г),13.1 Правил дорожнього руху, зміст яких викладений в дослідницькій частині. B заданій дорожній обстановці, водій автомобіля Mercedes-Benz-313CDI (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.2 Правил дорожнього руху, зміст яких викладений в дослідницькій частині. В ситуації, яка склалася можливість попередження зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz-313CDI у водія автомобіля Renault-Master ОСОБА_3 з технічної точки зору забезпечувалась виконанням ним вимог п.13.1 Правил дорожнього руху, для чого у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру. В заданій дорожній ситуації, при вказаному в постанові про призначення експертизи комплексі вихідних даних, можливість попередження контактування з автомобілем Renault-Master від дій водія автомобіля Mercedes-Benz-313CDI ОСОБА_8 з технічної точки зору не залежала. В заданій дорожній ситуації, в діях водія автомобіля Renault-Master ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.п.12.6(г),13.1 Правил дорожьного руху. Дії водія автомобіля Renault-Master ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо- транспортної пригоди. В заданій дорожній ситуації, за викладеного у Постанові та містяться в матеріалах кримінального провадження комплексу вихідних даних, в діях водія автомобіля Mercedes-Benz-313CDI ОСОБА_9 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо- транспортної пригоди. (а.с. 47-52, т. 2);
висновком експерта від 24.10.2024 №79, згідно якого у ОСОБА_6 згідно медичних документів мала місце політравма: відкритий багатоуламковий перелом обох кісток нижньої третини лівої гомілки із значним дефектом кісткової тканини великогомілкової кістки з наявністю забійно-рваної рани з дефектом м`яких тканин в ділянці перелому; закритий перелом поперечного відростка 2-го та 3-го поперекових хребців, без зміщення; закритий перелом 6,7,8 ребер зліва; забій головного мозку легкого ступеню та забій лівої нирки. Виявлена політравма у ОСОБА_6 виникла від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі деталі салону автомобіля, тобто при умові шляхово-транспортної пригоди внаслідок зіткнення попутних транспортних засобів, будучи його пасажиром, що мала місце 12.08.2024. Оскільки відкритий багатоуламковий перелом діафіза великогомілкової кістки у ОСОБА_6 є ушкодження, що небезпечне для життя в момент заподіяння, тому дана політравма належить до тяжких тілесних ушкоджень (а.с. 54-55, т. 2);
Вищезазначені письмові докази, покази обвинуваченого та потерпілої, повністю доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 . Надані стороною обвинувачення докази, які безпосередньо досліджені судом суд приймає, так як вони є належними та допустимими.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в психіатра та нарколога не значиться, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні четверо непонолітніх дітей, одна з яких дитина з інвалідністю, частково відшкодував шкоду потерілій ОСОБА_6 в сумі 35 000 грн. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено. 
Згідно висновку досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , складеної Жмеринським МРВ з питань пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним не покладати додаткових обов`язків відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України.
Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 просила суворо покарати обвинуваченого, так як отримала тяжкі тілесні ушкодження, наразі перебуває в інвалідному візку та в подальшому можливо не зможе ходити, однак обвинувачений байдуже ставиться до її горя та не пропонує будь-яку допомогу та ще й звинувачує її.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не розкаявся, оскільки щире каяття, характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, співчуває потерпілим, демонструє готовність понести заслужене покарання. Дане ставлення було відсутнє у обвинуваченого ОСОБА_3 . Крім того, він не вибачився перед потерпілою ОСОБА_6 .
Суд не приймає позицію захисника обвинуваченого ОСОБА_3 – адвоката ОСОБА_5 про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу із застосуванням ст. 69 КК України, так як враховуючи встановлені судом обставини, суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспорнтими засобами, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме просила стягнути майнову шкоду в розмірі 109657,69 гривень та моральну шкоду в розмірі 500000 гривень, який обвинувачений ОСОБА_3 не визнав.
Цивільний відповідач ОСОБА_3 подав відзив, в якому просив повністю відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що він не відмовляється відшкодувати певну суму матеріальної та моральної шкоди. Але лише в тій частині, в якій позивач доведе відповідними доказами. Так, в період з 20.08.2024 року по 17.03.2025 року, він сплатив потерпілій, в рахунок відшкодування шкоди через ДТП, 34021 грн. Вказані кошти, були перераховані на картку її чоловіка (згідно вказівки потерпілої), ОСОБА_10 . Номер своєї картки, потерпіла відмовилася йому надавати. Повідомив суд, що позовні вимоги не визнає повністю, так як наведені у позовній заяві суми грошових коштів, які позивач просить суд стягнути з нього, не підтвердженні жодними доказами. Позивачем не обгрунтовані суми зазначених шкод, відсутні докази які саме ліки призначалися лікарем для лікування потерпілої, яка вартість проведеної операції. Зазначив, що у нього в наявності є страховий поліс, згідно якого страхова сума становить 320 000 грн. та потерпіла зверталася на гарячу лінію страхувальника, при наданні потерпілою усіх необхідних документів необхідні кошти будуть їй виплачені страхувальником. Також просив взяти до уваги, що на його утриманні перебуває четверо неповнолітніх дітей, одна з яких має інвалідність.
Вирішуючи заявлений цивільний позов, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.
Статтею 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Згідно з ч.1 ст.129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 «Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.»
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). 
Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).
Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).
Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, здійснює потерпілій фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у розмірі 10 відсотків страхової (регламентної) виплати у зв`язку з її лікуванням та/або втратою нею працездатності, розрахованої відповідно до статей 21-23 цього Закону.
Суд звертає увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. 
Відповідно до копії Полісу №ЕР-221580836 цивільно-правова відповідальність власника наземного транспорту ОСОБА_3 застрахована страховиком ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з 19.06.2024 по 18.06.2025 включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 320 000 грн. (а.с. 171, т. 1).
Відповідно до позову позивач звернулася до відповідача ОСОБА_3 та просила стягнути з нього майнову шкоду в розмірі 109657,69 гривень та моральну шкоду в розмірі 500000 гривень. Однак судом встановлено, що вона не звернулася до страховика ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення шкоди в межах страхової суми, що не дає можливість також визначити розмір шкоди поза межами страхової суми, який розраховується після стягнення шкоди із страховика. 
В зв`язку з чим у задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 слід відмовити в повному обсязі. 
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Речові докази по справі слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України, скасувавши арешт.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, 
у х в а л и в: 
Обвинуваченого ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з дня затримання для виконання вироку.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в розмірі 6572,05 грн.
Речові докази: автомобіль «Renault Master», державний номер НОМЕР_1 – повернути за належністю ОСОБА_3 ;
автомобіль «Mercedes Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_2 – залишити у розпорядженні власника ОСОБА_11 .
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 відмовити в повному обсязі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя