ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

23.04.2026	Справа № 910/7149/25	

За заявою Приватного підприємства "Агротрейд Групп"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 910/7149/25
за позовом  ОСОБА_1 
до Приватного підприємства "Агротрейд Групп"
Товариства з обмеженою відповідальністю "Епік-Агро"
Товариства з обмеженою відповідальністю "Техартком-Агро"
про визнання правочинів недійсними
Суддя Удалова О.Г.
без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/7149/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Агротрейд Групп", Товариства з обмеженою відповідальністю "Епік-Агро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Техартком-Агро" про визнання правочинів недійсними.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.03.2026 у задоволенні позову відмовлено повністю.
24.03.2026 від Приватного підприємства "Агротрейд Групп" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить стягнути з позивача на користь відповідача-1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 72 000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2026 прийнято до розгляду заяву Приватного підприємства "Агротрейд Групп" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/7149/25, а також встановлено учасникам справи строк для подання письмових пояснень чи заперечень стосовно клопотання про ухвалення додаткового рішення до 03.04.2026 (включно).
31.03.2026 від позивача надійшли заперечення на клопотання (заяву) Приватного підприємства "Агротрейд Групп" про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить не покладати на нього витрати на професійну правничу допомогу відповідача-1.
Інших заяв та клопотань від учасників даної справи не надходило.
Розглянувши заяву Приватного підприємства "Агротрейд Групп" про ухвалення додаткового рішення, оцінивши надані суду докази, суд вказує на наступне.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (частина третя статті 123 ГПК України).
Як визначено в ч.ч. 1-3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2 вказаної норми за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до приписів ч. 3 вказаної норми для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як визначено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 вказаної норми у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, у відзиві на позовну заяву відповідач-1 вказував, що витрати на професійну правничу допомогу попередньо дорівнюють 10 000,00 грн з розрахунку 850 грн за годину. При цьому зазначено, що остаточний розмір понесених відповідачем-1 витрат на професійну правову допомогу буде розрахований після завершення провадження у справі, оскільки цей розмір залежатиме від кількості судових засідань та поданих іншою стороною документів.
Представником відповідача-1 було заявлено про наявність у останнього судових витрат, докази понесення яких будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
У заяві про ухвалення додаткового рішення відповідач-1 просить стягнути з позивача 72 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. При цьому відповідач-1 вказав, що подання доказів на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до завершення справи та ухвалення рішення було неможливим.
Так, на підтвердження понесення витрат Приватним підприємством "Агротрейд Групп" надано суду:
- договір № 200117 від 17.01.2022;
- розрахунок витрат на надання правничої допомоги від 24.03.2026 на суму 72 000,00 грн;
- ордер серії АІ № 1855883 від 25.03.2025.
Заперечуючи проти покладання витрат на правничу допомогу на позивача, останній вказав, що:
- у попередньому розрахунку суми судових витрат відповідач-1 зазначав, що очікує понести витрати у розмірі 10 000,00 грн, виходячи з вартості 1 години - 850,00 грн, натомість у заяві про відшкодування витрат зазначені витрати у сумі 72 000,00 грн, виходячи з вартості години - 4 000,00 грн, що не відповідає добросовісній процесуальній поведінці сторони;
- жодних обгрунтувань необхідності збільшення суми витрат, зокрема, за перегляд процесуального судового рішення судами апеляційної та касаційної інстанції клопотання Відповідача-1 відповідно до ч. 6 ст. 129 ГПК України не містить (при цьому Відповідач-1 міг передбачити такі витрати), а тому відсутні підстави для відшкодування витрат у сумі такого перевищення (62 000,00 грн);
- враховуючи, що відповідачем-1 було вказано вартість години роботи адвоката 850,00 грн, то з урахуванням реально витраченого часу, сума витрат за участь представника у судових засіданнях 29.01.2026, 23.02.2026, 26.02.2026, 19.03.2026 (тривалістю приблизно 2 години) не може перевищувати 1 700,00 грн (850 грн * 2 год.);
- враховуючи, що відповідачем-1 було вказано вартість години роботи адвоката 850,00 грн, то витрати на надання правової допомоги ("Аналіз позовної заяви та підготовка відзиву на позов. Вивчення доданих позивачем документів, підготовка нормативного обґрунтування щодо підсудності та відсутності порушеного права") загальною тривалістю 5 годин не можуть перевищувати 4 250,00 грн (850грн * 5год);
- заявлені до відшкодування витрати у сумі 20 000,00 грн (за перегляд процесуального питання апеляційним судом) перевищують попередньо визначену суму, вказану у відзиві на апеляційну скаргу від 07.08.2025, при цьому жодного обґрунтування такого збільшення Відповідачем-1 не надано. Водночас, постанова за наслідками такого перегляду прийнята на користь позивача;
- про наявність витрат у сумі 16 000,00 грн (за перегляд процесуального рішення касаційним судом) у касаційній скарзі від 07.11.2025 ПП "Агротрейд Групп" взагалі не повідомляло суд та орієнтовного розрахунку не надавало. Водночас, постановою Касаційного господарського суду від 11.12.2025 касаційну скаргу ПП "Агротрейд Групп" було залишено без задоволення.
Виходячи з викладеного, Позивач вважає, що Відповідачем-1 обґрунтовано наявність витрат на суму 5 950,00 грн (1 700,00 грн за участь у засіданнях та 4 250,00 грн за подання клопотань та заяв по суті спору у суді першої інстанції). Водночас, за викладених вище обставин витрати за перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 судами апеляційної та касаційної інстанцій відшкодуванню не підлягають в силу положень ч. 6 ст. 129 ГПК України.
Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Приймаючи додаткове рішення у даній справі, суд виходив з наступного.

Як встановлено судом під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, надання професійної правничої допомоги та представництво інтересів відповідача-1 (далі - клієнт) у даній справі здійснювалось та здійснюється адвокатом Чернілевським Віталієм Григоровичем (далі - адвокат) на підставі підписаного договору № 200117 про надання правничої допомоги від 17.01.2022, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту за винагороду правничу допомогу.
Згідно з п. 7 вказаного договору сторони домовились, що розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги відповідно до даного договору становить 4 000,00 грн за одну годину надання правової допомоги.
Як погоджено в п. 8 договору, оплата за надання правничої допомоги за цим договором здійснюється протягом 5 календарних днів з моменту отримання рахунку або у інший визначений договором спосіб. По завершенню виконання зобов`язань по даному договору сторони складають акт прийому-передачі правничої допомоги, в якому сторони визначають остаточно зміст наданої правничої допомоги, кількість витраченого часу адвокатом. Розрахунок витрат по наданні правничої допомоги, акт прийому-передачі може складатись на окремі дії вчинені по умовам договору.
Вказаний договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9 договору).
Відповідно до наданого розрахунку витрат по наданні правничої допомоги від 24.03.2026 сторонами погоджено надання наступних видів правничої допомоги:
- Аналіз позовної заяви та підготовка відзиву на позов. Вивчення доданих позивачем документів, підготовка нормативного обґрунтування щодо підсудності та відсутності порушеного права - 5 годин - 20 000,00 грн 
- Представництво в апеляційному суді по оскарженню ухвали про закриття провадження у справі. Ознайомлення з апеляційною скаргою та участь у засіданні - 5 годин - 20 000,00 грн;
- Представництво у касаційному суді по оскарженню ухвали про закриття провадження. Ознайомлення з апеляційною скаргою та участь у засіданні - 4 години - 16 000,00 грн;
- Участь у підготовчому засіданні. Представництво інтересів клієнта у Господарському суді міста Києва (29.01.2026, 23.02.2026, 26.02.2026) - 3 години - 12 000,00 грн;
- Участь у судовому засіданні по суті спору. Вступне слово, дебати, надання відповідей на запитання опонента та присутність під час оголошення рішення (19.03.2026) - 1 година - 4 000,00 грн.
Крім того, у пункті 2 розрахунку вказано, що оплата наданої правничої допомоги у справі № 910/7149/25 здійснюється клієнтом не пізніше 31.12.2026.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом з тим згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).
Натомість положеннями пункту 2 частини другої статті 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Разом з тим, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Також частини четверта - шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У пункті 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 зазначено таке: "Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи".
Таким чином, при вирішенні заяви/клопотання сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Суд зазначає, що надані докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в цілому у сукупності відповідають вимогам статей 73, 75-79 ГПК України, є належними і допустимими.
Суд, у контексті оцінки доказів, поданих на обґрунтування заяви, звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, зокрема, такого змісту:
"127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19)";
"133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку";
"135. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18";
"145. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права";
"147. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо".
Слід зазначити, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Як вказано вище, при погодженні розрахунку витрат по наданні правової допомоги, сторонами розмір гонорару визначено у сумі 72 000,00 грн.
Суд зауважує, що відповідно до ч. 6 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
У попередньому розрахунку вказувалось про понесення витрат на правничу в розмірі 10 000,00 грн. Відповідачем-1 не доведено, що останній не міг передбачити витрати у значно більшому розмірі - 72 000,00 грн.
Крім того, суд врахував, що в укладеному між відповідачем-1 та адвокатом договорі сторони погодили вартість однієї години з розрахунку в 4 000,00 грн, у той час, як в попередньому (орієнтовному) розрахунку, наведеному у відзиві, вартість однієї години була вказана у розмірі 850,00 грн.
Також суд вказує, що включення розміру втрат на правничу допомогу за перегляд ухвали суду від 10.07.2025 про закриття провадження у даній справі є безпідставним, оскільки рішення апеляційної інстанції (постанова від 14.10.2025) фактично прийнято на користь позивача, вищевказана ухвала суду скасована, а справу передано на розгляд до Господарського суду міста Києва. Таким чином, включення витрат на правничу допомогу за представництво інтересів клієнта в апеляційному суді в розмірі 20 000,00 грн є безпідставним.
Як встановлено судом під час розгляду даної заяви, в касаційній скарзі відповідач-1 не вказував про понесення витрат на правничу допомогу при касаційному перегляді, таким чином, включення витрат на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн за представництво інтересів в касаційному суді є безпідставним.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе, керуючись ч. 6 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, обмежити розмір витрат на правничу допомогу відповідача-1, які підлягають покладанню на позивача, та присудити до стягнення 25 000,00 грн.
Інші витрати відповідача-1 за надання правничої допомоги суд залишає за відповідачем-1.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного підприємства "Агротрейд Групп" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «АГРОТРЕЙД ГРУПП» (20001, Черкаська обл., Уманський р-н, м. Христинівка, вул. Стадіонна, буд. 2, код 32588017) 25 000,00 грн (двадцять п`ять тисяч грн 00 коп.) витрат на правничу допомогу.
3. В іншій частині заяви про стягнення судових витрат відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення (ухвала), якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено 23.04.2026.

Суддя О.Г. Удалова