Справа № 331/6467/25
Провадження №2/333/2023/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 квітня 2026 року      м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Єрмоленко А.В.,
позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 
Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі: судді Круглікової А.В., розглянувши матеріали справи 
за позовом:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 
до відповідача:  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 
про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Кацюба М.В., звернувся з позовом до ОСОБА_3 (далі – ОСОБА_3 ) про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , від якої має спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Подружні стосунки між сторонами не склались, тому згідно з рішенням Запорізького районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/28/25 від 18.03.2025 було розірвано шлюб. 10.03.2025 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ, яким стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 . Проте, малолітня дитина ОСОБА_4 не проживає разом зі стягувачем, а постійно і безперервно проживає разом із батьком ОСОБА_1 та знаходиться на його повному утриманні і під повним його піклуванням. Відповідачка проживає окремо та не бере участі в утриманні і вихованні неповнолітньої дитини ОСОБА_4 . Розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на 02.09.2025 складає 21 519,30 грн. Позивач просить суд припинити стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 згідно судового наказу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 331/1349/25 від 18.03.2025 та звільнення від сплати заборгованості по аліментах з березня 2025 року по день набрання рішенням законної сили.
Позивач у судовому засідання підтримав позовну заяву та просив її задовольнити, додатково пояснив що дитина ОСОБА_4 з самого народження проживала з ним та зареєстрована за адресою його реєстрації у АДРЕСА_1 , відповідач по справі ніяким чином не утримує дитину, а томі вважає підстав сплачувати аліменти на її користь не має.
Представник позивача підтримав позовну заяву та просив її задовольнити з підстав викладених у ній.
Відповідач ОСОБА_4 до зали судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, жодних заяв до суду не надавала. У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про час, дату та місце слухання справи. 
Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 з 22.03.2014 року. 
Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_3 виданого повторно 12.04.2025 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №382. 
Рішенням Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2025 у справі № 333/28/25 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.9).
10.03.2025 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ, яким стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.03.2025 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття (а.с. 10).
Державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Петренком Б.Б. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №77661734 від 02.04.2025 року на підставі судового наказу №331/1349/25, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки (а.с. 13).
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника в межах ВП № 77661734, сформованого станом 02.09.2025 року позивач має заборгованість зі сплати аліментів, що обрахована з березня 2025 року по серпень 2025 року в сумі 21 519,30 грн. ( а.с. 14)
Згідно з витягом з реєстру Запорізької територіальної громади ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 21.05.2014 (а.с.15).
Відповідно до рапорту помічника чергового відділу поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області 04.05.2025 позивач звертався із заявою про домашнє насильство щодо утримання колишньою дружиною дитини за адресою АДРЕСА_3 . (а.с.11-12).
Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 16.10.2025 №855р визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14). 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 01.09.2020 року навчається в Запорізькій спеціалізованій школі з поглибленим вивченням іноземної мови №7 Запорізької міської ради Запорізької області, є ученицею 6-В класу, що підтверджується довідкою №01-22/570 від 03.09.2025, виданою директором школи Білоус К. З 01.09.2020 року до лютого 2025 року питанням навчання та поведінки доньки займалися мати - ОСОБА_3 та батько ОСОБА_1 . З лютого 2025 року питаннями навчання, поведінки доньки в школі займається батько (а.с 15).
Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивач зазначає, що неповнолітня дитина сторін постійно та безперервно проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Зазначене відповідачем не спростовано і не оспорювалось.
Згідно постанови Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц (провадження №61-3738св22) зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.
Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22)).
Разом з тим, рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно відповідати найкращим інтересам дитини.
Висновки щодо застосування статті 197 СК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі №125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі №219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі №760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі №307/1186/17.
Основний правовий висновок, який міститься в таких постановах, зводиться до того, що лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати аліментів.
Отже, стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.
Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає з батьком - позивачем у справі та знаходиться на його утриманні. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2025 у справі № 331/1349/25.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за виконанням судового наказу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2025 року у справі №331/1949/25, про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06 березня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття, який виник у період з березня 2025 року по дату винесення рішення.
Таким чином, повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості, визнання розміру заборгованості обчисленої державним виконавцем платником аліментів та за умови, що вона виникла у платника аліментів у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.
Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, сформованого станом 02.09.2025 року позивач має заборгованість зі сплати аліментів, що обрахована з березня 2025 року по серпень 2025 року в сумі 21 519,30 грн. 
Суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено, що заборгованість за аліментами, виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою. Разом з тим під час судового розгляду знайшла підтвердження обставина, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 проживає з батьком позивачем по справі, що в розумінні ч.2 ст. 197 Сімейного кодексу України є іншою обставиною, що має істотне значення, та є підставою для задоволення заявленої вимоги.
З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів із ОСОБА_1 на утримання дитини – ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 та звільнення його від сплати заборгованості по аліментах за період з березня 2025 року по день набрання рішенням законної сили. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір в сумі 968,96 грн. судом покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.
Припинити стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) аліментів на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 10.03.2025 у справі № 331/1349/25 та звільнити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) від сплати заборгованості по аліментах за період з березня 2025 року по день набрання цим рішенням законної сили.
Стягнути зОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) – 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя        А.В.Круглікова