Справа № 158/599/26
Провадження № 2/0158/519/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

21 квітня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі: 
головуючого – судді - Костюкевича О.К.
при секретаря - Хмілевській І.О.
за участю позивача – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківерцівське ремонтно-транспортне підприємство», Ківерцівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківерцівське ремонтно-транспортне підприємство», Ківерцівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 1972 році разом зі своєю родиною отримав квартиру АДРЕСА_1 . З того часу разом із своєю сім`єю із 1972 року по жовтень 2023 року відкрито та безперервно володів та користувався цією квартирою. Зазначену кватиру він отримав для проживання як шофер Ківерцівського ремонтно-транспортного підприємства. Будинок по АДРЕСА_2 на той час рахувався за вказаним підприємством та квартири у ньому видавалися працівникам. При цьому документи, які стали підставою для вселення, не збереглися.
Разом з тим, право власності на спірну квартиру ні за ким не зареєстровано, власник зазначеного об`єкту нерухомості не відомий. Крім того, на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківерцівське ремонтно-транспортне підприємство» (ТОВ «Ківерцівське ремонтно-транспортне підприємство») та у комунальній власності Ківерцівської громади вказаний будинок не перебуває, що позбавило ОСОБА_2 можливості оформити право власності на вказану квартиру у порядку приватизації.
ОСОБА_2 був пенсіонером, іншого житла не мав, з 1972 року зареєстрований та проживав у спірній квартирі, добросовісно, відкрито, безперервно користувався нею, робив у ній ремонти, сплачував комунальні платежі, страхував, займався її доглядом та утриманням.
ОСОБА_2 , починаючи з 08.12.1972 року, працюючи шофером Ківерцівського РТП, отримав з сім`єю квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Будинкової книги.
На момент вселення ОСОБА_2 з сім`єю у вищевказане житло її володільцем було Ківерцівське районне об`єднання «Сільгосптехніка», а в подальшому « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Станом на 01.11.1999 будинок АДРЕСА_2 , знаходився на балансі ВАТ «Ківерцівське РТП».
Відповідно до Статуту ТзОВ «Ківерцівське РТП» затвердженого загальними зборами учасників товариства (протокол №1 від 30.12.2013) є правонаступником всіх майнових прав та обов`язків ПрАТ «Ківерцівське РТП».
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань ТзОВ «Ківерцівське РТП» зареєстровано 21.03.2014.
Під час приватизації підприємства житловий фонд не увійшов до статутного фонду акціонерного товариства.
Дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 26 січня 2022 року складено відповідний актовий запис №31 Ківерцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 17 жовтня 2023 року складено відповідний актовий запис №914 Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..
Після смерті батька позивача ( ОСОБА_2 ) у Спадковому реєстрі 71919688 було зареєстровано спадкову справу №4/2024 заведеної Приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Грудзевич Т.О. до майна померлого та повідомлено, що до складу спадкоємців, які прийняли спадщину, входять: син спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Інші спадкоємці відсутні. Даний факт підтверджується відповіддю Приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Грудзевич Т.О. №98/01-16 від 18.09.2024.
Відповідно, після смерті батька залишилося спадкове майно – чотирикімнатна квартира (загальною площею 74.4 кв.м.), яка розташована на першому поверсі одноповерхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Також, позивач ОСОБА_1 22 грудня 2025 року звернувся до Луцького РУП ГУНП України у Волинській області з приводу підтвердження факту проживання у чотирикімнатній квартирі (загальною площею 74.4 кв.м.), яка розташована на першому поверсі одноповерхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до відповіді Відділення поліції №1 (м. Ківерці) ЛУЦЬКОГО РУП ГУНП у Волинській області № 162358 від 23.12.2025 року, факт постійного проживання ОСОБА_1 у чотирикімнатній квартирі (загальною площею 74.4 кв.м.), яка розташована на першому поверсі одноповерхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 із 16.10.2023 (тобто після смерті батька) по теперішній час підтверджено опитуванням місцевих мешканців.
У зв`язку із цим просить суд, визнати за ОСОБА_1 право власності на чотирикімнатну квартиру (загальною площею 74.4 кв.м.), яка розташована на першому поверсі одноповерхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.02.2026 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
25 лютого 2026 відповідач по справі – ТОВ «Ківерцівське ремонтно – транспортне підприємство» подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що ОСОБА_2 з 27.02.1962 (наказ №41 від 27.02.1962) по 10.05.1978 (наказ №37-к від 06.05.1978) працював на посаді водія Ківерцівського районного об`єднання «Сільгосптехніка». Квартира АДРЕСА_1 , надавалась ОСОБА_2 , як працівнику підприємства. Вказує, що дане житло не перебуває на балансі чи у власності підприємства. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.03.2026 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.
Представник позивача по справі ОСОБА_2 – адвокат Муравська О.О. в судове засідання не зявилася, відповідно до поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 судовому засіданні не заперечив щодо розгляду справи без участі його представника.
Відповідачі по справі до суду подали письмові клопотання про розгляд даної справи у відсутності їх представників. Щодо вирішення справи покладаються на розсуд суду.
Заслухавши пояснення позивача по справі, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 15 Цивільного кодексу України(далі – ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом; ст.1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; ч.2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261 - 1265 ЦК України (при спадкуванні за законом майно переходить до зазначених у законі спадкоємців відповідно до встановленої черговості. Підставами до спадкування за законом можуть бути шлюбні відносини, родинні чи сімейні стосунки).
У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Згідно зі частинами першою, другою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) (а.с.6).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 26 січня 2022 року складено відповідний актовий запис №31 Ківерцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ) (а.с.6 зворот).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 17 жовтня 2023 року складено відповідний актовий запис №914 Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального юстиції (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ) (а.с.6 зворот).
Після смерті батька позивача ( ОСОБА_2 ) у Спадковому реєстрі 71919688 було зареєстровано спадкову справу №4/2024 заведеної Приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Грудзевич Т.О. до майна померлого та повідомлено, що до складу спадкоємців, які прийняли спадщину, входять: син спадкодавця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Інші спадкоємці відсутні. Даний факт підтверджується відповіддю Приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Грудзевич Т.О. №98/01-16 від 18.09.2024 (а.с.7, 39-61).
Відповідно до відповіді Відділення поліції №1 (м. Ківерці) ЛУЦЬКОГО РУП ГУНП у Волинській області № 162358 від 23.12.2025 року, факт постійного проживання ОСОБА_1 у чотирикімнатній квартирі (загальною площею 74.4 кв.м.), яка розташована на першому поверсі одноповерхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 із 16.10.2023 (тобто після смерті батька) по теперішній час підтверджено опитуванням місцевих мешканців (а.с.7 зворот).
З письмових пояснень позивача вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 1972 році разом зі своєю родиною отримав квартиру АДРЕСА_1 . З того часу разом із своєю сім`єю із 1972 року по жовтень 2023 року відкрито та безперервно володів та користувався цією квартирою. Зазначену кватиру він отримав для проживання як шофер Ківерцівського ремонтно-транспортного підприємства. Будинок по АДРЕСА_2 на той час рахувався за вказаним підприємством та квартири у ньому видавалися працівникам. При цьому документи, які стали підставою для вселення, не збереглися.
Разом з тим, право власності на спірну квартиру ні за ким не зареєстровано, власник зазначеного об`єкту нерухомості не відомий. Крім того, на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківерцівське ремонтно-транспортне підприємство» (ТОВ «Ківерцівське ремонтно-транспортне підприємство») та у комунальній власності Ківерцівської громади вказаний будинок не перебуває, що позбавило ОСОБА_2 можливості оформити право власності на вказану квартиру у порядку приватизації.
ОСОБА_2 був пенсіонером, іншого житла не мав, з 1972 року зареєстрований та проживав у спірній квартирі, добросовісно, відкрито, безперервно користувався нею, робив у ній ремонти, сплачував комунальні платежі, страхував, займався її доглядом та утриманням.
ОСОБА_2 , починаючи з 08.12.1972 року, працюючи шофером Ківерцівського РТП, отримав з сім`єю квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Будинкової книги.
На момент вселення ОСОБА_2 з сім`єю у вищевказане житло її володільцем було Ківерцівське районне об`єднання «Сільгосптехніка», а в подальшому « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Станом на 01.11.1999 будинок АДРЕСА_2 , знаходився на балансі ВАТ «Ківерцівське РТП».
Відповідно до Статуту ТзОВ «Ківерцівське РТП» затвердженого загальними зборами учасників товариства (протокол №1 від 30.12.2013) є правонаступником всіх майнових прав та обов`язків ПрАТ «Ківерцівське РТП».
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань ТзОВ «Ківерцівське РТП» зареєстровано 21.03.2014.
Під час приватизації підприємства житловий фонд не увійшов до статутного фонду акціонерного товариства.
Дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема рішенням суду від 27.02.2023 (а.с. 8-10, 32, 36-38).
Так, ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківерцівське ремонтно – транспортне підприємство», Ківерцівської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.02.2023 в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківерцівське ремонтно – транспортне підприємство», Ківерцівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю відмовлено. Рішення суду набрало законну силу – 09.05.2023 (а.с.58-61).
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на чотирикімнатну квартиру (загальною площею 74.4 кв.м.), яка розташована на першому поверсі одноповерхового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Як зазначалося вище, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Водночас, як вбачається із матеріалів цивільної справи, що підтверджується позивачем у позовній заяві, право власності на спірний об`єкт нерухомості (квартиру) ні за ким не зареєстровано, власник зазначеного об`єкту нерухомості не відомий. Крім того, на балансі ТОВ «Ківерцівське ремонтно-транспортне підприємство» та у комунальній власності Ківерцівської громади вказаний будинок не перебуває, що позбавило ОСОБА_2 можливості оформити право власності на вказану квартиру у порядку приватизації.
Крім цього, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.02.2023 в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківерцівське ремонтно – транспортне підприємство», Ківерцівської міської ради про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю - відмовлено. Рішення суду набрало законну силу – 09.05.2023.
Таким чином, батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , не був власником об`єкту нерухомості, а саме спірної квартири АДРЕСА_1 .
Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи вищевикладене, суд позбавлений можливості ухвалити законне рішення щодо визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомості (квартиру), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому встановивши вищезазначені обставини у справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено – судові витрати покладаються на позивача і залишаються за ним.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 78, 80, 81, 89, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 328, 335, 344 ЦК України, суд-

у х в а л и в :

Відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківерцівське ремонтно-транспортне підприємство», Ківерцівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повний текст судового рішення складено 22.04.2026.