КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року

справа № 757/16555/25-ц

провадження № 22-ц/824/2270/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.
при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»
відповідач - ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року, постановлену під головуванням судді Бусик О.Л., у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за договором позики в сумі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень та проценти в сумі 860 (вісімсот шістдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» витрати з оплати судового збору в сумі 1892 грн. 50 коп. та витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 4437 грн. 50 коп.
23 червня 2025 року від представника відповідача - ОСОБА_2. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, що була направлена 21 червня 2025 року.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення заяви.
Вимоги обґрунтовані тим, що апелянтом підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та погоджений розмір їхньої вартості.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Залишаючи заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не було подано відповідних доказів протягом встановленого строку та тим, що не було наведено поважних причин пропуску строку.
Колегія суддів не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, щопідлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідач у зв`язку із розглядом справи очікує понести витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 6 000,00 грн., на виконання умов п. 2 Додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/25 від 13.05.2025 укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери».
Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги скріплений електронними підписами сторін.
Також у відзиві представник позивача повідомив, що разом з відзивом на позовну заяву не можуть бути подані докази на підтвердження оплати судових витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги, що пов`язано із визначеним в договорі порядком розрахунків між сторонами.
Так, пунктом 2 Додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/25 від 13.05.2025 визначено, що за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п. 1.1 Договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 6 000,00 грн., у строк до набрання судового рішення законної сили у справі, що визначена предметом Договору .
Разом з відзивом на позовну заяву , на підтвердження понесених відповідачем витрати на професійну правничу допомогу, були надані наступні докази : копія договору № б/н/25 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 13.05.2025 укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери»; додатком № 1 до вказаного договору яким визначено розмір гонорару; рекомендованими (мінімальними) ставками адвокатського гонорару (винагороди); актом виконаних робіт від 25.05.2025.
Суд першої інстанції вказує, що 21.06.2025 стороною позивача були направлені докази на підтвердження розміру понесених судових витрат, про те такий висновок не відповідає обставинам справи, оскільки представник відповідача 21.06.2025 зареєстрував в підсистемі Електронний суд лише заяву ухвалення додаткового рішення, долучивши до неї довіреність та докази направлення заяви іншим учасникам справи.
Таким чином, стороною відповідача не було пропущено строк для подання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 серпня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст складено 06 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді