ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/22879/25 пров. № А/857/718/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання Грищук В.Б.,
представник позивача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Белзької міської ради Львівської області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року з питань вжиття заходів забезпечення позову у справі № 380/22879/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Белзької міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Белзької міської ради Львівської області, Белзького міського голови Берези Оксани Андріївни про визнання протиправними та скасування рішень,
суддя в 1-й інстанції – Кисильова О.Й.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення –м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 05 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Белзької міської ради Львівської області (далі також відповідач-1), Белзької міської ради Львівської області (далі також відповідач-2), Белзької міської голови Берези Оксани Андріївни (далі також відповідач-3), у якому просив суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення від 19.09.2025 № 1986 «Про внесення змін до структури апарату Белзької міської ради Львівської області та її виконавчого комітету»;
- визнати незаконним та скасувати розпорядження Белзького міського голови «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису» від 25.09.2025;
- скасувати Повідомлення виконавчого комітету Белзької міської ради Львівської області про заплановане звільнення першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Стародуба Тараса Петровича.
04.12.2025 позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії:
- рішення № 1986 від 19.09.2025 № 1986 «Про внесення змін до структури апарату Белзької міської ради Львівської області та її виконавчого комітету»;
- розпорядження Белзького міського голови від 25.09.2025 «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису»;
- Повідомлення Виконавчого комітету Белзької міської ради про заплановане звільнення першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1 ;
- заборони Белзькій міській раді Львівської області вчиняти будь–які дії по звільненню ОСОБА_1 за наслідками скорочення посади першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Белзької міської ради Львівської області.
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що обіймає посаду першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.
Стверджує, що оскаржувані рішення відповідачів, якими змінена структура апарату ради та скорочена саме посада, яку обіймає ОСОБА_1 мають ознаки очевидної протиправності, оскільки прийняті не з метою оптимізації роботи органу місцевого самоврядування, а виключно через особисту неприязнь міського голови та з метою усунення позивача із займаної посади.
Позивач наголошує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки посада першого заступника міського голови є виборною та затверджується рішенням сесії міської ради. У випадку фактичного звільнення позивача та виведення його посади зі штатного розпису до вирішення спору по суті, поновлення його порушених прав вимагатиме прийняття радою (колегіальним органом) нового рішення про внесення змін до структури та введення посади знову. Зважаючи на те, що суд не може підміняти собою орган місцевого самоврядування та зобов`язувати депутатів голосувати певним чином, виконання рішення суду про поновлення на роботі може бути заблоковано або значно ускладнене процедурними моментами. 

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 380/22879/25 — задоволено частково.
Зупинено дію рішення Белзької міської ради Львівської області від 19.09.2025 №1986 «Про внесення змін до структури апарату Белзької міської ради Львівської області та її виконавчого комітету» в частині, що стосується посади першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.
У застосуванні інших заходів забезпечення позову – відмовлено.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, її оскаржила Белзька міська рада Львівської області, яка із покликанням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову повністю.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в матеріалах позовної заяви та заяви про забезпечення позову позивач покликається виключно на особисту неприязнь міського голови з метою усунення позивача із займаної посади. Такі твердження позивача не відповідають відповідному закону та не підтверджуються жодними належними доказами по справі. В оскаржуваній ухвалі суд помилково використав судову практику ЄСПЛ щодо повноважень органу державної влади, оскільки до вказаних правовідносин необхідно застосовувати норми права які регулюють трудові відносини на підприємстві, установі, організації.
Зазначає, що судом зупинено саме дію рішення колегіального органу в особі депутатського корпусу Волзької міської ради Львівської області, без аргументації очевидної незаконності цього рішення.
Вказує, що згідно з пунктами 3, 5 та 11 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, такі питання: утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск; затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання; заслуховування звітів постійних комісій, керівників виконавчих органів ради та посадових осіб, яких вона призначає або затверджує.
Таким чином, питання структури виконавчих органів, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, а також втрат на їх утримання належить до виключної компетенції міської ради як представницького органу місцевого самоврядування.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
Частиною 4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:
- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;
- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;
- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.
При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17.
Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Щодо «очевидності» ознак протиправності спірного рішення суб`єкта владних повноважень та порушення прав позивача Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі №826/16509/18 зазначив, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.
Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч.2 ст.2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
Верховний Суд у постановах від 30.08.2022 у справі №640/16613/21, від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.03.2021 №420/4037/20, від 14.07.2021 у справі №300/2540/19, від 06.10.2021 у справі №640/424/21, від 20.07.2022 у справі № 640/16623/19 зазначив, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підміняє собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.
Водночас, фактичні обставини справи підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.
Сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення є очевидно протиправним і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.
Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.
Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Як видно із заяви про забезпечення позову, позивач, обґрунтовуючи заяву зазначає, що оскаржувані рішення відповідачів, якими змінена структура апарату ради та скорочена саме посада, яку обіймає ОСОБА_1 мають ознаки очевидної протиправності, оскільки прийняті не з метою оптимізації роботи органу місцевого самоврядування, а виключно через особисту неприязнь міського голови та з метою усунення позивача із займаної посади.
В той же час, колегія суддів звертає увагу, що позивач не надає доказів, які б свідчили про очевидну протиправність рішень відповідачів
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення є очевидно протиправним і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.
Також доцільно зауважити, що покликанням позивача на очевидну протиправність рішення Белзької міської ради Львівської області підлягає оцінці при розгляді справи №380/22879/25 по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, оскільки фактично передбачатиме вирішення самої справи.

Заява про забезпечення позову фактично обґрунтована підставою, визначеною пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України (тобто, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду), та заявник стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки посада першого заступника міського голови є виборною та затверджується рішенням сесії міської ради. У випадку фактичного звільнення позивача та виведення його посади зі штатного розпису до вирішення спору по суті, поновлення його порушених прав вимагатиме прийняття радою (колегіальним органом) нового рішення про внесення змін до структури та введення посади знову. Зважаючи на те, що суд не може підміняти собою орган місцевого самоврядування та зобов`язувати депутатів голосувати певним чином, виконання рішення суду про поновлення на роботі може бути заблоковано або значно ускладнене процедурними моментами. 
Апеляційний суд звертає увагу, що такі доводи заявника не можуть бути визнані переконливими та достатніми для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки сформульовані як можливість/ймовірність вчинення дій, ґрунтуються на припущеннях. Наведені заявником твердження про можливе (а не реальне) настання негативних для позивача наслідків (у цьому випадку, за твердженням заявника, такі негативні наслідки та порушення прав позивача полягають саме у необхідності прийняття колегіальним органом нового рішення про внесення змін до структури міської ради) не зумовлюють необхідність забезпечення поданого у цій справі адміністративного позову.
Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечною обставиною для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому. Сама можливість настання негативних наслідків чи порушення прав позивача в майбутньому не може визнаватись достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Отже, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено необхідність вжиття застосованих судом заходів забезпечення позову з урахуванням положень частини другої статті 150 КАС України, а застосовані заходи є такими, що суперечать приписам частини другої статті 151 КАС України, а тому ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року про вжиття заходів забезпечення позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Белзької міської ради Львівської області задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року з питань вжиття заходів забезпечення позову у справі № 380/22879/25 – скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 26.02.26