Справа № 304/2607/25 Провадження № 2/304/345/2026	

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року	м. Перечин 	

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гевці В.М.,
за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 44 237,20 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Позовні вимоги мотивує тим, що 22 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 3916774 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає: 10 000,00 грн. Згідно з п. 1.3 договору строк кредиту 350 днів: з 22 серпня 2023 року по 06 серпня 2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 25 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 10 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану банком АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Пейтек Україна». 
23 вересня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 23/09/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідачки.
Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 23/09/24 від 23 вересня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms-повідомлення) на зазначену в анкеті боржника електронну адресу та/або телефонний номер.
Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу від 23 вересня 2024 року № 23/09/2024 перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 3916774 від 22 серпня 2023 року на загальну суму заборгованості – 44 237,20 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту – 9 293,64 грн, заборгованість за процентами – 34 943,56 грн.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідачка, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ні на рахунки первісного кредитора.
Таким чином, відповідачка має заборгованість перед позивачем за договором №3916774 від 22 серпня 2023 року на загальну суму – 44 237,20 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту – 9 293,64 грн та нарахованих процентів первісним кредитором – 34 943,56 грн. 
Посилаючись на неналежне виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, позивач ТОВ «Українські фінансові операції» просив стягнути з відповідачки заборгованість у загальній сумі 44 237,20 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту – 9 293,64 грн, нарахованих процентів первісним кредитором – 34 943,56 грн. Також просив зазначити в рішенні суду в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3% річних з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Крім цього, просив стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. Постановлено розгляд справи проводити з повідомленням (викликом) сторін. Також ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
У судове засідання позивач не з`явився, однак у поданій позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, в якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. 
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала, про причини неявки суду не повідомила, а тому суд уважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку.
Суд установив, що 22 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 3916774 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає: 10 000,00 грн. Згідно з п. 1.3 договору строк кредиту 350 днів: з 22 серпня 2023 року по 06 серпня 2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 25 днів. Стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього договору (п.1.4.1). Знижена процентна ставка становить 1,30% (п. 1.4.2). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 37 133,37% річних. (п.1.5.1); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 21 641,63% річних (п. 1.5.2). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 80 000,00 грн (п.1.6); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 78 250,00 грн.
Кредитний договір № 3916774 від 22 серпня 2023 року був підписаний відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Т973».
Згідно з додатком № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3916774 від 22 серпня 2023 року, сторони визначили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, узгодивши графік щомісячного платежу в розмірі певної частки суми кредиту та відсотків протягом періоду: з 22 серпня 2023 року по 06 серпня 2024 року.
Паспорт споживчого кредиту з інформацією про умови кредитування також підписано відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Т973» 22 серпня 2023 року.
Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Пейтек Україна» № 20241003-18 від 03 жовтня 2024 року позивач 22 серпня 2023 року перерахував відповідачці кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн на зазначену нею у заявці платіжну карту № НОМЕР_1 , емітовану банком АТ КБ «ПриватБанк», з чого слідує, що свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав.
Відповідно до наданого на виконання ухвали суду повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 04 грудня 2025 року №20.1.0.0.0/7-251204/51475-БТ слідує, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), та 22серпня 2023 року на вказаний картковий рахунок, було зараховано кошти на суму10 000,00 грн. 
Відповідачка умови договору не виконала, в установлений строк грошові кошти не повернула, у зв`язку з чим за договором виникла заборгованість у загальній сумі 44 237,20 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 9 293,64 грн та суми заборгованості за нарахованими процентами первісним кредитором – 34 943,56 грн.
Відповідачкою вказаний розрахунок заборгованості не спростовано.
23 вересня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 23/09/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідачки.
Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 1.2 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.
Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №23/09/2024 від 23вересня 2024 року, підписаного сторонами, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 4493 боржника. Плата за договором факторингу здійснена ТОВ «Українські фінансові операції», що підтверджено платіжною інструкцією №42 від 25 вересня 2024 року.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 23/09/2024 від 23вересня 2024 року ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 3916774 від 22серпня 2023 року на суму заборгованості 44 237,20 грн, з якої: 9 293,64 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу та 34 943,56 грн – сума заборгованості за відсотками.
Таким чином, ТОВ «Українські фінансові операції» є правонаступником ТОВ «Лінеура Україна», та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з відповідачкою.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачкою зобов`язання на погашення кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості нею не спростовано.
Щодо розміру нарахованих процентів за користування кредитом.
Кредитний договір укладено 22 серпня 2023 року. Строк кредитування 350 днів. Дата повного погашення кредиту 06 серпня 2024 року.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.
Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Інших умов введення в дію статті 8 цього Закону не встановлено.
Отже, кредитний договір укладено до набрання чинності змінами до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», внесеними Законом № 3498-IX від 22.11.2023.
Проте, цим же Законом № 3498-IX від 22.11.2023, до Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» було внесено доповнення: пункт 17.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Перехідні положення законопроекту включаються до нормативно-правового акта у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Перехідні положення включаються також, якщо нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин; якщо необхідно передбачити збереження обсягу і змісту норм права, спрямованих на захист прав і свобод громадян та інтересів юридичних осіб, що існували за попереднього регулювання.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Тобто, перехідний період, тимчасова норма права передбачена саме для суспільних відносин, що виникли до зміни правового регулювання відповідним законом. А у даному випадку, пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» поширює свою дію на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023.
Дійсність умов Договору № 3916774 від 22 серпня 2023 року в частині платності кредиту, зобов`язання позичальника сплатити проценти за користування кредитом за 350 днів користування суд сумніву не піддає. Проте, у даному конкретному випадку слід застосувати положення пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» з умовою, що чинна з 24.12.2023: «максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%». Після закінчення 240 днів перехідного періоду розмір процентів не може перевищувати 1%.
За таких вихідних даних, проценти за користування грошовими коштами у межах строку кредитування 350 днів, до дати повернення кредиту 06 серпня 2024 року, починаючи із 22 серпня 2023 року слід нарахувати так:
- з 22 серпня 2023 року по 21 квітня 2024 року включно у розмірі, зазначеному у кредитному договорі, однак із 22 квітня 2024 року по 06 серпня 2024 року (107 днів) включно у розмірі 1,5% в день від суми кредиту 9 293,64 грн, а саме: 14 916,29 грн.
Разом це становить: 29 971,76 грн.
Розмір процентів, які нарахував позивач, становить 34 943,56 грн. Розмір процентів, які нараховано судом з урахуванням перехідних положень Закону № 3498-IX становить 29 971,76 грн. Тому, відповідачка зобов`язана повернути прострочений кредит у розмірі 9 293,64 грн та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 29 971,76 грн. 
Таким чином, позов в частині розміру процентів за користування кредитом слід задовольнити частково.
Позивачем також заявлено вимогу в порядку ч. 10 та ч. 11ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si*s): 100)s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s- сума заборгованості; 100 - переведення відсотків. Розрахунок 3% річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С- сума основного боргу; 3- 3% річних; 100- переведення відсотків; 365- кількість днів у році; Дн.- кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3% річних з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
Відповідно до ч. 10 та ч. 11 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.
Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи.
Окрім того, відповідно до п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 22 серпня 2023 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час, отже в частині позовних вимог, що стосуються нараховування інфляційних витрат і 3% річних, суд відмовляє у задоволенні.
Крім цього, щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом установлено, що в матеріалах справи містяться копія договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року, копія заявки №3916774 на виконання доручення до договору № 01/08/2024-А від 21 квітня 2025 року, копія акту № 3916774 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 03 листопада 2025 року на загальну суму 10 000,00 грн та копія детального опису робіт (наданих послуг) № 3916774 від 03 листопада 2025 року.
Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 10 000,00 грн є не обґрунтованим та завищеним.
Так, справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Також відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 2 422,40 грн судового збору (сплачено відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» із застосуванням коефіцієнту 0,8), що підтверджується платіжною інструкцією.
Так, на користь позивача, як сторони у справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідачки слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 2 150,15 грн, тобто пропорційно до розміру заборгованості, що підлягає стягненню.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 204, 205, 207, 509, 510, 512, 513, 514, 524, 526, 527, 530, 533, 536, 549, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 258-259, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (код ЄДРПОУ: 40966896) заборгованість за договором № 3916774 від 22 серпня 2023 року в розмірі 39 265 (тридцять дев`ять тисяч двісті шістдесят п`ять) гривень 40 копійок, з яких: сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) – 9 293 (дев`ять тисяч двісті дев`яносто три) гривні 64 копійки та сума заборгованості за нарахованими процентами – 29 971 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят одна) гривня 76 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції»(код ЄДРПОУ: 40966896) судовий збір у розмірі 2 150 (дві тисячі сто п`ятдесят) гривень15 копійок та 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», код ЄДРПОУ: 40966896; місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 . 

  	Головуюча:	Гевці В. М.