НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 680/149/26
2/680/247/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі судді Олійник А.О.,
з участю секретаря судового засідання Максимчука С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту неприйняття спадщини,

установив:
Зміст вимог та позиції учасників справи
У березні 2026 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просила встановити юридичний факт непроживання ОСОБА_2 постійно спільно на день смерті із ОСОБА_3 .
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , якому на день смерті належав автомобіль марки «Дачія Логан», д.н.з. НОМЕР_1 . Позивач спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла на підставі вимог статті 1268 ЦПК України, оскільки постійно спільно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
Постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілий об`єкт рухомого і нерухомого майна у зв`язку із наявністю фактичного прийняття спадщини спадкоємцем першої черги сином - ОСОБА_2 . Вказує, що разом із нею та чоловіком був зареєстрований син  ОСОБА_2 , який з січня 2022 року та по даний час проживає за межами України, а тому він не прийняв спадщину після смерті батька. 
Крім того обставина неприйняття спадщини була встановлена судом у справі №680/63/26, однак суд своєю ухвалою залишив заяву про встановлено факту неприйняття спадщини без розгляду, з підстав існування спору про право, а тому позивач звернувся до суду із позовною заявою. 

Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Соловей О.В.подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав.  
Відповідач  ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву не скористався. 

Процесуальні дії у справі 
12 березня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
17 квітня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про приєднання доказів, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі із 26 грудня 1983 року, про що свідчить свідоцтво про заключення шлюбу (арк. спр.7). 
Відповідач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження (арк. спр.8 на звороті). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк.спр.8).
Відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_3 був власником автомобіля «Dacia Logan», 2008 року випуску (арк. спр.10). 
На час смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . Разом із ним були зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (арк. спр. 9 на звороті).
Згідно з відомостями паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_5 виїхав з території України 04 лютого 2022 року через пропускний пункт «Medyka». Інші відмітки у паспорті свідчать про переміщення Sordia Hiha у 2024 році в межах Республіки Польща та Грузії (арк. спр.37-38). 
Відповідно до даних акта обстеження на предмет проживання від 29 січня 2026 року, що складений комісією Новоушицької селищної ради ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 , а з 2022 року перебуває за межами України (арк. спр.11).
Спадкова справа №131/2025 після смерті ОСОБА_3 заведена за заявою позивача ОСОБА_1 про прийняття спадщини (арк. спр. 39-47). 
Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 20 січня 2026 року у м. Краків, ОСОБА_2 підтвердив, що перебуває за межами України з 19 січня 2022 року, на день смерті батька ОСОБА_3 разом з ним не проживав, спадщини після його смерті не приймав, пропущений термін в судовому порядку відновлювати не буде, на спадщину не претендує та не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину на усе майно було видане на ім`я дружини померлого ОСОБА_1 (арк. спр.11 на звороті-12). 
Позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 в зв`язку з наявністю фактичного прийняття спадщини спадкоємцем першої черги – сином ОСОБА_2 , про що свідчить постанова нотаріуса від 05 лютого 2026 року (арк. спр. 9).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд встановив, що ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області (справа №680/63/26) від 04 березня 2026 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту неприйняття спадщини шляхом спільного постійного проживання спадкоємця та померлого спадкодавця на час відкриття спадщини. Суд вказав, що вбачає очевидний спір про право, який не може бути вирішений в порядку окремого провадження, а тому заява залишено без розгляду, на підставі ч.6 ст.294 ЦПК України.
Відтак позивач реалізує своє право на захист своїх прав, шляхом звернення до суду із позовною заявою. 
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). 
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України).
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України). 
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, законом встановлено лише два способи прийняття спадщини: подання відповідної заяви нотаріусу (стаття 1269 ЦК України) або постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (частина третя статті 1268 ЦК України). Причому постійне проживання зі спадкодавцем має бути належним чином підтверджене.
Положення частин третьої, четвертої статті 1268 ЦК України містять правову презумпцію прийняття спадщини, зміст якої становить припущення про те, що певні спадкоємці вважаються такими, що прийняли спадщину без спеціального волевиявлення про це.
Презумпція прийняття спадщини може бути застосована лише щодо спадкоємців, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена.
Існування зазначеної презумпції можливе за умови, що такі спадкоємці не відмовилися від прийняття спадщини в установленому законодавством порядку.
Установлення законом презумпції прийняття спадщини, зумовлене одним лише фактом спільного й постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, є своєрідним «способом» прийняття спадщини. У такому випадку спадкоємець набуває право на спадщину автоматично, не висловлюючи при цьому волі на прийняття спадщини, що не узгоджується з правовою природою акта прийняття спадщини, який є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття цивільних прав та обов`язків.
Як і будь-яка презумпція, презумпція прийняття спадщини може бути спростована. Зокрема, інша сторона може заперечувати факт-основу презумпції, а саме факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем.
Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що обмежена у реалізації своїх спадкових прав, а саме позбавлена можливості одноособово спадкування майна її померлого чоловіка ОСОБА_3 , оскільки її син на час смерті був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцем, а тому вважається, таким, що прийняв спадщину. Однак фактично з січня 2022 року та по даний час її син проживає за межами України, тобто спадщину на підставі статті 1268 ЦК України не прийняв.
Дані паспорта для виїзду за кордон об`єктивно підтверджують, що відповідач ОСОБА_6 з 2022 року постійно проживає за межами України. Ця обставина визнається відповідачем, про що свідчить його заява від 20 січня 2026 року та акт від 29 січня 2026 року.
За таким обставин суд вважає, що в ході судового розгляду наявними у справі доказами був доведений факт неприйняття спадщини спадкоємцем за законом ОСОБА_2 після смерті його батька ОСОБА_3 , оскільки відповідач постійно та спільно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому не може вважатись таким, що прийняв спадщину. 
При цьому суд враховує, що в ході судового розгляду суд не здобув даних щодо наявності інших спадкоємців після смерті  ОСОБА_3 , які прийняли спадщину чи претендували б на неї, право позивача на прийняття спадщини ніким не оспорюється, а відповідач у справі проти позову не заперечив, а тому відмова у позові фактично порушила б законне право позивача на отримання спадкового майна, яке залишилось після смерті  ОСОБА_3 .
З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат
Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд керуючись частиною першою статті 141 ЦПК України, стягує з відповідача, понесені позивачем витрати на оплату судового збору у сумі 1331,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 273 ЦПК України, суд
ухвалив:
Задовольнитипозов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту неприйняття спадщини.
Встановити юридичний факт постійного непроживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_3 . 
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 коп. судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Суддя А.  О.  Олійник