Справа № 420/23130/24 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 кошти в сумі 106388, 41 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої отриманням без належної на те правової підстави грошового забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в ході проведення службового розслідування було виявлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26 червня 2024 року №1223 військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено переплату грошового забезпечення за вересень 2023 року у розмірі 106388 грн 41 коп., у зв`язку із виявленням факту не прибуття ОСОБА_1 з лікувального закладу, вчиненого в умовах правового режиму воєнного стану. Отже, відповідач своїми діями призвів до того, що він без належних правових підстав отримав кошти у вигляді грошового забезпечення за вересень 2023 року у розмірі 106388 грн 41 коп, а отже за змістом зобов`язань, що виникають внаслідок збереження або набуття майна без достатньої правової підстави, у позивача виникло право на повернення безпідставно отриманого відповідачем майна, і виник обов`язок відповідача повернути безпідставно одержане майно.
Ухвалою від 22.07.2024 року адміністративний позов залишено без руху та роз`яснено позивачу, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом: надання виправленої позовної заяви з доказами її надіслання відповідачу; надання оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. 
Ухвалою від 07.08.2024 року продовжено військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків адміністративного позову – у 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.
Ухвалою від 11.09.2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Надіслана на адресу реєстрації відповідача (згідно відомостей ЄДДР) рекомендованим листом з повідомленням про вручення копія ухвали про відкриття провадження у справі повернулася до суду без вручення з незалежних від суду причин, що підтверджується довідкою Ф. № 20 АТ «Укрпошта» від 03.10.2024 (а.с.120-124).
Від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №227 від 13.08.2023 року (по стройовій частині) матроса ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13 серпня 2023 року № 194-РС на номер обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , ВОС -100915M/630, вважати таким, що з 13 серпня 2023 року посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730,00 гривень на місяць, шпк «матрос».
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №254 від 09.09.2023 року, вважати такими, що вибули: зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації з метою виконання службових (бойових) завдань у складі оперативного ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ": ІНФОРМАЦІЯ_2 : 06 вересня 2023 року: матрос ОСОБА_1 , номер обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти. Зняти з продовольчого забезпечення через військову частину НОМЕР_1 за морською нормою №3 (польові умови) з 10 вересня 2023 року та видати продовольчий атестат.
27.10.2023 року від командира десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 надійшов рапорт вх. №37322 від 27.10.2023 року, відповідно до якого було встановлено факт нез`явлення із лікувального закладу 09.09.2023 року матроса ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . Даний військовослужбовець на телефоні дзвінки не відповідав, місце знаходження його невідоме.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 304 від 27.10.2023 року (п.6) самовільно залишили військову частину не прибуття з лікування ПХГ № 66 м. Курахово: 09.09.2023 року: матрос ОСОБА_1 , номер обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти. Наказано зняти з усіх видів забезпечення.
Також, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 304 від 27.10.2023 року (п.11.3) увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 : матроса ОСОБА_1 , номер обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти з 19.09.2023 року.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.10.2023 року №2054 «Про призначення службового розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу матроса ОСОБА_1 », було проведено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли неналежному виконанню службових обов`язків матросом ОСОБА_1 , а також встановлення ступеня вини посадової особи чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 2061 від 01.11.2023 року, відповідно до п. 16.5 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України № 26 від 07.06.2018, зокрема, наказано в жовтні 2023 року щомісячну премію не виплачувати, зокрема, матрос ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . Підстава: самовільне залишення військової частини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №2088 від 05.11.2023 року наказано начальнику фінансово-економічної служби – головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям, які самовільно залишили військову частину або скоїли військове адміністративне правопорушення, відповідно до додатку 3 до наказу, зокрема матрос ОСОБА_1 (за період з 01.10.2023 по 31.10.2023).
26.06.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 1223, яким, зокрема, 
за порушення статті 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV матросом ОСОБА_1 , з урахуванням вимог статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, що виразилась у неналежному виконанні обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану на території України за фактом нез`явлення з лікувального закладу, матроса ОСОБА_1 виведеного у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , після повернення до військової частини притягнути до дисциплінарної відповідальності згідно пункту «в» статті 48 та статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана» (п. 2)
начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , відповідно до абзацу 2 пункту 5 розділу XVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, виведеному у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 матросу ОСОБА_1 вважати такою, що не виплачувалась премія в повному обсязі за жовтень місяць 2023 року (п. 4).
начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , відповідно до абзацу 2 пункту 15 розділу XXXIV «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, вважати такою, що не виплачувались додаткова винагорода за жовтень місяць 2023 року, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168, виведеному у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 матросу ОСОБА_1 (п. 5).
відповідно до частини 7 статті 8 розділу III Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та відшкодуванням завданих державі збитків по переплаті щомісячного грошового забезпечення на суму 106 388 грн. 41 коп. (сто шість тисяч триста вісімдесят вісім гривень сорок один копійок), після повернення до військової частини притягнути до матеріальної відповідальності виведеного у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 (п. 6).
начальнику фінансово-економічної служби-головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , відповідно до частини 1 статті 13 розділу ІІІ Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», після повернення до військової частини вирахувати з грошового забезпечення виведеного у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 матроса ОСОБА_1 суму завданих з його вини державі збитків у розмірі 106 388 грн. 41 коп. (сто шість тисяч триста вісімдесят вісім гривень сорок один копійок) та здійснювати стягнення суми завданої шкоди щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків його місячного забезпечення до повного її погашення (п. 7).
начальнику фінансово-економічної служби-головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , відповідно до п.3.18 Інструкції з організації та ведення бухгалтерського обліку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 19.12.2014 №905, внести суму заподіяної шкоди до Книги обліку нестач та Книгу обліку грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 на виведеного у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 завданих з його вини державі збитків у розмірі 106 388 грн. 41 коп. (сто шість тисяч триста вісімдесят вісім гривень сорок один копійок) (п. 8).
помічнику командира частини з правової роботи-начальнику юридичної служби військової частини НОМЕР_1 відповідно до пункту 1 статті 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX, у випадку не відкриття кримінального провадження за фактом неправомірних дій виведеного у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 , що призвело до завдання з його вини державі шкоди на загальну суму 106 388 грн. 41 коп. (сто шість тисяч триста вісімдесят вісім гривень сорок один копійок), організувати претензійно-позовну роботу з метою відшкодування завданої шкоди державі (п. 11).
Вирішуючи спірні правовідносини, суд вказує про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно ст. 3 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 2019 року № 548-XIV.
Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Згідно ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до ст. 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі”.
Згідно ст. 1 Закону України “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Відповідно до ст. 3 ЗУ “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди. Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
Згідно ст. 10 ЗУ “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.
Відповідно до ст. 13 ЗУ “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям врегульовано Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 р. № 260 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 р. за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Згідно п. 15 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення не виплачується (окрім іншого) за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 року по справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності саме рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Верховний Суд в постанові від 01.03.2021 року по справі № 180/1735/16-ц зазначив, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 304 від 27.10.2023 року, самовільно залишили військову частину не прибуття з лікування ПХГ № 66 м. Курахово: 09.09.2023 року: матрос ОСОБА_1 , номер обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти. Знято з усіх видів забезпечення.
При цьому, актом службового розслідування встановлено, що військовослужбовець матрос ОСОБА_1 , виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 був виписаний 18.09.2023 з ПХГ Курахово і мав прибути до пункту постійної дислокації ( АДРЕСА_1 ), однак, по теперішній час до місця служби не повернувся.
В ході проведення службового розслідування було виявлено, що згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26 червня 2024 року №1223, військовою частиною НОМЕР_1 , було здійснено переплату грошового забезпечення за вересень 2023 року у розмірі 106388,41 грн, у зв`язку із виявленням факту не прибуття ОСОБА_1 з лікувального закладу вчинене в умовах правового режиму воєнного стану.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 2061 від 01.11.2023 року відповідно до п. 16.5 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України № 26 від 07.06.2018, в жовтні 2023 року щомісячну премію не виплачувати, зокрема, матрос ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . Підстава: самовільне залишення військової частини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №2088 від 05.11.2023 року наказано начальнику фінансово-економічної служби – головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям, які самовільно залишили військову частину або скоїли військове адміністративне правопорушення, відповідно до додатку 3 до наказу, зокрема матрос ОСОБА_1 (за період з 01.10.2023 по 31.10.2023).
Відповідно довідки-розрахунку щодо надмірної виплати грошових коштів військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , загальна сума надлишково виплачених коштів за період за вересень 2023 року складає 106 388, 41 (сто шість тисяч триста вісімдесят вісім гривень сорок одна копійка ).
Отже, дії відповідача, який отримав грошове забезпечення за період з моменту самовільного залишення ним військової частини, неможна вважати добросовісними діями набувача коштів, а тому наявні підстави для повернення цих коштів позивачу.
Даних щодо добровільної сплати відповідачем, ОСОБА_1 , грошового забезпечення, отриманого без належної на те правової підстави на дату розгляду справи суду не надано. 
Таким чином, зазначена сума безпідставно отриманого грошового забезпечення у розмірі 106388, 41 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень понесені ним витрати з сплати судового збору з відповідача не стягуються, що випливає зі змісту ч.2 ст.139 КАС Укораїни.
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд, 

ВИРІШИВ:
Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь військової частини НОМЕР_1 кошти в сумі 106388,41 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої отриманням без належної на те правової підстави грошового забезпечення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів