Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.04.2026  	Справа №607/25112/25 Провадження №2/607/2271/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Лазоренко Ю.Ю., представника позивача Золотухіна О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Золотухіна Олександра Олександровича до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:
Представник ОСОБА_1 адвокат Золотухін О.О. звернувся до суду із позовом до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у якому просить:
1. Зняти арешт з житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений постановою державного виконавця Тернопільського районного управління юстиції б/н від 28.12.2003, зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером обтяження 5378680, перенесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під номером 24514446.
2. Скасувати обтяження у виді арешту житлового будинку та земельної ділянки за вказаною адресою, зареєстроване 24.01.2018 за №24514446 державним реєстратором Брус О.С. на підставі перенесення запису про арешт від 27.07.2007.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 19.01.2018 є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Після набуття права власності позивач звернувся до відповідних органів для реєстрації місця проживання своєї малолітньої дитини у будинку. Проте під час здійснення реєстраційних дій було встановлено, що на все нерухоме майно за даною адресою накладено арешт. Обтяження було зареєстроване на підставі постанови державного виконавця б/н від 28.12.2003 Тернопільського районного управління юстиції щодо боржника ОСОБА_2 (брата позивача).
У відповідь на заяву позивача Тернопільський відділ державної виконавчої служби повідомив, що будь-які виконавчі провадження стосовно ОСОБА_2 відсутні, відомості в автоматизованій системі не збереглися, у зв`язку із знищенням матеріалів завершених проваджень після спливу строку їх архівного зберігання. Також зазначено, що відомості про існування заборгованості чи чинного виконавчого документа встановити неможливо, оскільки вся первинна виконавча документація знищена, а виконавчі провадження, відкриті до 2019 року, у паперовому вигляді не збереглися.
Таким чином, наявність обтяження майна порушує права позивача та перешкоджає останньому вільно володіти, користуватись та розпоряджатись майном. Оскільки позивач позбавлений можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, просить позов задовольнити.
Ухвалою судді від 09.12.2025 відкрите провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 29.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача Золотухін О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. 
Представник відповідача Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України державний виконавець Ткачук М.І. в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Додатково зазначила, що інформація про виконавче провадження в межах якого була винесена постанова від 28.12.2003 Відділом державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції згідно із архівним записом з феміди № 185710-2592 від 15.01.2004 у реєстрі відсутня.
Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився.
Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких міркувань.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №111613914 від 24.01.2018, постановою Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції б/н від 28.12.2003 накладено заборону на нерухоме майно, що належало ОСОБА_2 , а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження: 5378680) та земельну ділянку кадастровий номер 6125280300:02:001:0400 площею 0,25 га розташовану по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження: 5378680).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим у жовтні 2013 року.
24.01.2017 за замовленням ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_3 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .
На підставі рішення Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №396 від 16.11.2017, за ОСОБА_1 19.01.2018 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6125280300:02:001:0400 площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 (витяг №111539691 від 24.01.2018).
Відповідно до листа Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області №165889 від 04.11.2025, згідно перевірки бази даних автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні в Тернопільському відділі державної виконавчої служби Тернопільської області ІФМУМЮУ, відділі державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління у Тернопільській області, Першому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, Другому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції виконавчих проваджень де боржником був ОСОБА_2 не знайдено. База даних автоматизованої системи виконавчих проваджень працює з 2009 року. Інформація про виконавче провадження в межах якого була винесена постанова б/н від 28.12.2003 видана відділом державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції – відсутня. Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не має законних підстав для вилучення обтяження №24514446 (номер обтяження до перенесення 5378680) від 27.07.2007 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь–якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
На час накладення арешту на майно діяла редакції Закону України «Про виконавче провадження» № 606–XIV від 21 квітня 1999 року.
Так, згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606–XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі – виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606–XIV).
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606–XIV).
Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених законом заходів щодо своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень.
Згідно статті 57 Закону №606-XIV арешт майна боржника застосовується державним виконавцем з метою забезпечення реального виконання рішення.
Разом із тим, такий захід забезпечення виконання рішення не може існувати самостійно поза межами виконавчого провадження та без наявності правових підстав для подальшого примусового виконання.
Станом на момент вирішення справи судом діє редакція Закону України «Про виконавче провадження» № 1404–VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон).
Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
У постанові Верховного Суду від 04 червня 2025 року №756/8592/24 Верховним Судом зазначено, що застосування арешту майна боржника як обмежувального заходу не повинно призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Ураховуючи обставини цієї справи, зокрема те, що з моменту винесення постанови минуло більше 20 років, виконавче провадження на виконанні у відділах виконавчої служби не перебуває, а отже слід зробити висновок, що подальше накладення арешту на майно позивача є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном та обмежує його права, позбавляє його можливості вільно розпоряджатись належним на праві власності майном.
За встановлених обставин, порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зняття арешту з житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений постановою державного виконавця Тернопільського районного управління юстиції б/н від 28.12.2003, зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером обтяження 5378680, перенесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під номером 24514446, та скасування обтяження у виді арешту житлового будинку та земельної ділянки за вказаною адресою, зареєстроване 24.01.2018 за №24514446 державним реєстратором Брус О.С. на підставі перенесення запису про арешт від 27.07.2007.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд 
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.
Зняти арешт з житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений постановою державного виконавця Тернопільського районного управління юстиції б/н від 28.12.2003, зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером обтяження 5378680, перенесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під номером 24514446.
Скасувати обтяження у виді арешту житлового будинку та земельної ділянки за вказаною адресою, зареєстроване 24.01.2018 за №24514446 державним реєстратором Брус О.С. на підставі перенесення запису про арешт від 27.07.2007.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання – АДРЕСА_1 .
Відповідач: Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ: 45000236, адреса місцезнаходження: вул. Князя Острозького, 14, м. Тернопіль. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, код ЄДРПОУ 05466080, місцезнаходження – вул. Котляревського, 27, м. Тернопіль.

Рішення складено та підписано 23.04.2026.

Головуючий суддя    	П. Я. Стельмащук