номер провадження справи 9/3/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2026 Справа № 908/127/26
м.Запоріжжя 

За позовом: Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ»
до відповідача: Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «ПРОГРЕС» імені академіка О.Г. Івченка
про стягнення суми 369453,60 грн.
Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» про стягнення з відповідача: Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «ПРОГРЕС» імені академіка О.Г. Івченка пені у розмірі 369453,60 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 16.01.2026 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/127/26 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.
Ухвалою суду від 21.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/127/26, присвоєно номер провадження справи 9/3/26. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Підставою для звернення з позовом зазначено порушення відповідачем зобов`язань за Договором №ЗКР/77/21-КНДК надання послуг з капітального ремонту ГПТ Д-336-2Т від 14.12.2021, а саме – щодо строків надання послуг з капітального ремонту ГТП Д-336-2Т зав.ГТП Д-336-2Т-11, у зв`язку із чим за період прострочення позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 369453,60грн. 
Відповідач у відзиві, який надійшов до суду через систему «Електронний суд» 04.02.2026, проти позову заперечив, зазначивши, зокрема, про наступне. Позивач, посилаючись на умови Додаткової угоди № 3 від 31.12.2024 та акт приймання передачі від 11.05.2023 року, вважає, що граничний строк надання послуг сплив 30.06.2025. В той же час пунктом 5.3. Договору сторони визначили, що «Початок надання послуг – не пізніше 10 календарних днів з моменту підписання Акту приймання-передачі ГТП в ремонт. Замовник надає ГТП в ремонт впродовж 10 календарних днів з моменту здійснення попередньої оплати. Виконавець має право не приступати до виконання послуг до повної сплати Замовником попередньої оплати». Тобто до моменту підписання Акту приймання-передачі ГТП в ремонт має бути здійснена в повному обсязі попередня оплата 40% від вартості ремонту відповідного ГТП. Фактично попередня оплата 40% за ремонт ГТП Д-336-2Т зав.ГТП д-336-2Т-11 була здійсненна 16.06.2023. Виконавець, маючи на те передбачене Договором право, відтермінував початок надання послуг та, відповідно, завершення надання послуг з ремонту ГТП д-336-2Т зав. ГТП д-336-2Т-11 на відповідний строк (36 днів). За таких умов, відлік 780 календарних днів починається з 16.06.2023, а граничний строк надання послуг припадає на 05.08.2025. Акт №3 здачі-приймання наданих послуг ГТП д-336-2Т зав. ГТП д-336-2Т-11 був підписаний 24.07.2025, тобто до завершення граничного строку надання послуг. З урахуванням викладеного, відповідачем не було порушено строків виконання зобов`язань відповідно до умов Договору, тому нарахування пені за прострочення надання послуг є необґрунтованим, безпідставним та незаконним. Відповідачем також вказано, що внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України та здійснення ракетного удару по території підприємства відповідача, було пошкоджено виробничі приміщення, що об`єктивно вплинуло на виконання зобов`язань. Вказані обставини підтверджуються Сертифікатом №2300-25-2048 на період з 05.11.2024 по 25.07.2025, який виданий Запорізькою Торгово-промисловою палатою України. У період настання форс-мажорних обставин відповідач об`єктивно не мав можливості дотриматися формального строку повідомлення (згідно п. 8.2 Договору), оскільки першочерговими були дії, спрямовані на збереження життя та здоров`я працівників, ліквідацію наслідків обстрілу та забезпечення мінімально необхідної діяльності підприємства. Водночас, відповідач не ухилявся від виконання зобов`язання, не припинив господарську діяльність та, попри дію форс-мажорних обставин, здійснював їх у міру фактичної можливості, за умов обмеженого доступу до виробничих приміщень, перебоїв у електропостачанні та порушення мобільного зв`язку, вжив усіх залежних від нього заходів для мінімізації негативних наслідків, в результаті чого послуги були надані позивачу у повному обсязі та належної якості. Виконання зобов`язання 24.07.2025, що позивач вважає нібито простроченням об`єктивно зумовленим наслідками ракетного обстрілу, а не наслідком недбалості чи зловживання правами з боку відповідача. З урахуванням викладеного,а також приписів ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України, враховуючи, що на дії відповідача щодо виконання своїх зобов`язань безпосередньо впливали форс-мажорні обставини, відповідач має бути звільнений від відповідальності за прострочення зобов`язань, яке, на думку позивача, мало місце. Крім того, зазначено, що позивач не довів наявність реальних збитків, які могли бути спричинені таким нібито простроченням; не надав доказів того, що виконання зобов`язань саме 24.07.2025 (в межах граничного строку, на що звертає увагу відповідач) спричинило йому фінансові чи інші збитки, тому немає причин для стягнення пені у заявленому розмірі. Відповідач вважає, що нарахування пені у заявленому розмірі спрямоване не на відновлення порушеного права, а на отримання односторонньої майнової вигоди, що не відповідає завданню господарського судочинства та порушує баланс інтересів сторін. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі; у разі якщо суд вважає правомірним стягнення пені – зменшити її розмір.
09.02.2026 від позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом до розгляду. 
12.02.2026 від відповідача через систему «Електронний суд» надійшло заперечення на відповідь на відзив, яке прийнято судом до розгляду.
Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Між Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (позивач у справі) в особі філії Газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» (Замовник) та Державним підприємством «Івченко-Прогрес» (Виконавець) був укладений Договір надання послуг з капітального ремонту ГТП Д-336-2Т (виробництва ДП «Івченко-Прогрес») №3КР/77/21-КНДК від 14.12.2021 (далі – Договір). 
В п.1.1 Договору визначено, що Виконавець зобов`язується за завдання Замовника на свій ризик, своїми силами, засобами та матеріалами надати 50530000-9 Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки (Послуги з капітального ремонту ГТП Д-336-2Т (виробництва ДП «Івченко-Прогрес»)) (надалі – послуги), а Замовник зобов`язується прийняти надані послуги і оплатити їх на умовах, передбачених цим Договором. 
Впродовж дії Договору Виконавець виконує 3 (три) капітальних ремонти газотурбінних приводів далі (ГТП) Д-336-2Т зав. №№ 336-2Т-01, 336-2Т-06 та 336-2Т-11 (п. 1.2 Договору).
Ціна Договору визначена в Додатку №1 «Вартість послуг капітального ремонту ГТП Д-336-2Т» та в Додатку №2 «Калькуляція планова вартості послуг з капітального ремонту одного ГТП Д-336-2Т», що додаються до Договору і є його невід`ємними частинами, та складається з загальної вартості наданих послуг і не може перевищувати суму 48 189 600 грн 00 коп., у тому числі ПДВ 8031600 грн 00 коп. (п. 3.1 Договору).
Згідно з Додатком № 1 до Договору, загальна вартість послуг капітального ремонту ГТП Д-336-2Т (зав. №336-2Т-01, зав. №336-2т-06, зав. № 336-2Т-11) – 48189600,00 грн з ПДВ; вартість послуг капітального ремонту окремо кожного із зазначених ГТП – 16063200,00 грн. з ПДВ. 
Відповідно до п. 4.1 Договору, оплата вартості за надані послуги здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця:
Розрахунки з Виконавцем проводяться шляхом попередньої оплати Замовником 40% від вартості ремонту кожного окремого газотурбінного приводу (ГТП), який відправляється в ремонт, далі – авансовий платіж, який здійснюється на підставі рахунку, наданого Виконавцем, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця, впродовж 30 календарних днів з дня отримання виконавцем письмового замовлення згідно п. 6.1.1. 
Решта 60% вартості фактичних наданих послуг за кожним окремим ГТП сплачується Замовником за фактично надані послуги протягом 30 календарних днів з дати підписання Сторонами відповідного акту наданих послуг по найменуванню ГТП, та отримання рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця. 
Відповідно до п. 5.3 Договору початок надання послуг – не пізніше 10 календарних днів з моменту підписання Акту приймання-передачі ГТП в ремонт.
Замовник передає ГТП в ремонт впродовж 10 календарних днів з моменту здійснення попередньої оплати. Виконавець має право не приступати до виконання послуг до повної сплати Замовником попередньої оплати.
Згідно з п. 5.5 Договору, місце надання послуг: Україна, 69068, м. Запоріжжя, вул. Іванова, 2, ДП «Івченко-Прогрес». 
В пунктах 5.6, 5.7 Договору, зокрема, передбачено, що для проведення послуг з ремонту Замовник передає ГТП Виконавцю за місцем надання послуг з розвантаженням Виконавцем з транспорту Замовника. Замовник та Виконавець складають Акт приймання-передачі ГТП в ремонт із зазначенням комплектності ГТП. 
Після надання послуг з ремонту Виконавець передає відремонтований ГТП Замовнику згідно з Актом приймання-передачі ГТП з ремонту за місцем надання послуг із завантаженням Виконавцем в транспорт Замовника… (пункт 5.9 Договору). 
Відповідно до п. 5.10 Договору, Акт наданих послуг підписується Замовником та Виконавцем після завершення робіт по ремонту, та за умови обов`язкової присутності представника Замовника при проведенні стендових випробувань.
Сторонами укладались Додаткові угоди до Договору, зокрема: №1 від 29.12.2023, № 2 від 10.05.2024, № 3 від 31.12.2024, якими вносились зміни до п. 5.1 розділу V «Надання послуг» та до п. 10.1 розділу Х «Строк дії Договору».
Так, згідно з умовами п. 5.1 Договору, в редакції Додаткової угоди №3 від 31.12.2024, визначено:
Строк надання послуг по одному ГТП: складає 270 (двісті сімдесят) календарних днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі ГТП в ремонт. Поставка ГТП в ремонт та відвантаження ГТП з ремонту відбувається з інтервалом 60 днів. 
Строк надання послуг по ГТП Д-336-2Т №336-2Т-11: складає 780 (сімсот вісімдесят) календарних днів з дати підписання Сторонами Акту приймання передачі ГТП в ремонт.
В пп. 6.3.1., 6.3.3. п. 6.3 Договору сторони визначили, що Виконавець зобов`язаний забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим Договором; приступити до надання послуг відповідно до п. 5.1 Договору при умові виконання Замовником п. 4.1 договору, в частині попередньої оплати. 
Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками (за наявності) Сторін і діє до 31.08.2025 (п. 10.1 Договору в редакції Додаткової угоди №3 від 31.12.2024). 
Згідно з Додатковою угодою № 4 від 10.02.2025 до Договору, найменування Виконавця було змінено на Акціонерне товариство «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г. Івченка (відповідач у справі).
Як зазначено позивачем у позові, згідно з умовами Договору, в межах строку надання послуг, відповідачем було здійснено ремонт двох газотурбінних приводів (ГТП) Д-336-2Т зав. №№ 336-2T-01 та 336-2Т-06 на загальну суму 32126400, 00 грн. В той час як газотурбінний привод (ГТП) Д-336-2Т зав. № 336-2Т-11 був відремонтований з порушенням строків надання послуг з капітального ремонту.
З матеріалів справи вбачається, що 10.05.2023 сторонами був підписаний Акт прийому-передачі ГТП Д-336-2Т зав. №336-2Т-11 в капітальний ремонт (арк.с. 28).
Відповідно до виписки з рахунку ДП «Івченко-Прогрес», копія якої додана відповідачем до відзиву (арк.с. 107), 16.06.2023 АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» на рахунок Виконавця було перераховано суму 6425280,00 грн – 40% попередньої оплати. 
10.10.2024 представниками Замовника та Виконавця був складений та підписаний Акт проведення огляду ГТП Д-336-2Т-11, що знаходиться в ремонті на заводі ДП «Івченко-Прогрес» м. Запоріжжя (арк.с. 29), в якому зокрема зазначено, що процес ремонту триває, було оглянуто вузли, елементи та деталі, які вже пройшли стадію ремонту, частина ще знаходиться в ремонті та дефектуванні. 
Позивач звертався до АТ «Івченко-Прогрес» з листом № ШГВ1981/003.1.2-29 від 16.04.2025, в якому просив повідомити про хід виконання та орієнтовну дату завершення капітального ремонту ГТП зав. № Д-336-2Т-11 (арк.с. 30).
У відповідь на вищезазначений лист Виконавцем в листі № 2301/КНДК від 18.04.2025 (арк.с. 31) було повідомлено про те, що станом на квітень 2025 року виконується комплектування ГТП та виготовлення матчасті замість втраченої внаслідок ракетних ударів. Вказано, що складання та випробування ГТП заплановані на травень 2025 року; відправка ГТП запланована на 27 травня. 
Листом № 3078/КНДК від 30.05.2025 відповідач повідомив, що складання та відвантаження ГТП Д-336-2Т № 336-2Т-11, що були заплановані на травень 2025 року, не можуть бути виконані через черговий ракетний удар по підприємству 06.05.2025, а також через зміну виробничих планів у зв`язку з виконанням робіт, що впливають на обороноздатність України в умовах воєнного часу. Після завершення цих робіт усі зусилля виробництва будуть спрямовані на ремонт та складання ГТП Д-336-2Т № 336-2Т-11 (арк.с. 32). 
АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» у листі № ШГВ3163/003.1.2-29 від 08.07.2025 (арк.с. 33-34), зокрема, вказано, що 28.06.2025 закінчився термін проведення капітального ремонту ГТП зав. №336-2Т-11 – 780 календарних днів, зазначений в Додатковій угоді №3 від 31.12.2024; двигун не відремонтовано, дату можливого звершення ремонту не визначено. Позивач просив Виконавця надати задокументовані докази наявності обставин непереборної сили про неможливість АТ «Івченко-Прогрес» виконувати саме умови Договору № 3КР/77/21-КНДК від 14.12.2021 для того, щоб у відповідності з п. 8.4 діючого договору отримати підстави для розірвання договору. 
АТ «Івченко-Прогрес» листом № 4027/КНДК від 22.07.2025 повідомлено, що відвантаження відремонтованого ГТП Д-336-2Т № 336-2Т-11 заплановано на 25.07.2025 та направлено з цим листом для затвердження Замовником документи приймально-здавальних випробувань, які зазначені у додатках до листа. 
Сторонами був складений та підписаний Акт №3 від 24.07.2025 здачі-приймання наданих послуг до Договору № 3КР/77/21-КНДК від 14.12.2021 щодо виконання капітального ремонту двигуна ГТП Д-336-2Т №336-2Т-11; вартість наданих послуг – 16063200,00 грн з ПДВ. 
Відповідно до Акту прийому-передачі ГТП Д-336-21 зав. № 336-2Т-11 після проведення капітального ремонту від 25.07.2025, вищезазначений газотурбінний привід був переданий Замовнику на виробничій базі АТ «Івченко-Прогрес» м. Запоріжжя. 
АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» направлено відповідачу вимогу №ШГВ4083/003.1.2-29 від 10.09.2025 (арк.с. 38-39) в якій, зокрема, зазначено, що у зв`язку із порушенням строків надання послуг по Договору №3КР/77/21-КНДК від 14.12.2021 щодо ремонту ГТП зав. № 336-2Т-11, позивачем було здійснено нарахування пені у розмірі 369453,60 грн; вказано про необхідність перерахування зазначеної суми пені у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.
АТ «Івченко-Прогрес» у відповідь на вищезазначену вимогу позивача було направлено лист від 17.10.2025 вих. №35/5379-22, з доданим до нього оригіналом Сертифікату № 2300-25-2048 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Запорізької торгово-промислової палати, що засвідчує форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану (здійснення ракетного удару по території підприємства, наслідком якого стало пошкодження виробничих приміщень) та, як зазначено відповідачем у листі, унеможливило виконання у строк умов Договору №3КР/77/21-КНДК від 14.12.2021 щодо надання послуг з капітального ремонту ГТП Д-336-2Т зав. № 336-2Т-11 (арк.с. 41-42).
У зв`язку з несплатою відповідачем пені за порушенням строків надання послуг з капітального ремонту ГТП зав. № 336-2Т-11, АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» звернулось до суду з позовом, за яким відкрито провадження у даній справі № 908/127/26.
Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.
З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України слідує, що підставою виникнення зобов`язань (цивільних прав та обов`язків) є, зокрема, договір. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). 
Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
В частині 1 статті 530 ЦК України визначено: якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно з ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлене договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
В п. 5.1 Договору в редакції Додаткової угоди №3 від 31.12.2024 сторони визначили, що строк надання послуг по ГТП Д-336-2Т №336-2Т-11: складає 780 (сімсот вісімдесят) календарних днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі ГТП в ремонт.
Як зазначалось судом вище, за підписаним сторонами Актом прийому-передачі від 10.05.2023 Замовником було передано Виконавцю газотрубний привід (ГТП) Д-336-2Т зав.№336-2Т-11 в капітальний ремонт. 
Отже послуги з виконання капітального ремонту зазначеного ГТП Виконавець (відповідач) повинен був виконати у строк 780 календарних днів з дати підписання вищевказаного Акту (10.05.2023), останній день якого припадав на 28.06.2025 (вихідний день – субота). 
Таким чином, з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦК України, останнім днем строку виконання зобов`язання в даному випадку є 30.06.2025. 
Акт №3 здачі-приймання наданих послуг щодо виконання капітального ремонту двигуна ГТП Д-336-2Т № 336-2Т-11 на загальну суму 16 063 200,00 грн з ПДВ був підписаний сторонами 24.07.2025. 
Таким чином, надання відповідачем послуг з капітального ремонту двигуна ГТП Д-336-2Т №336-2Т-11 здійснено з порушенням встановленого Договором строку. 
Доводи відповідача про недобросовісне виконання позивачем своїх зобов`язань, а саме – грошових зобов`язань з попередньої оплати у строк встановлений пунктом 4.1 Договору, є безпідставними з огляду на наступне. 
Так, зі змісту п. 4.1 Договору слідує, що попередня оплата Замовником 40% від вартості кожного окремого ГТП, який відправляється в ремонт, далі - авансовий платіж, здійснюється на підставі рахунку наданого Виконавцем 
Як слідує з виписки по рахунку ДП «Івченко-Прогрес» (арк.с.107), сума 6425280,00 грн – 40% попередньої оплати за ремонт ГТП була перерахована позивачем 16.06.2023 згідно рахунку № 555 від 10.05.2023, як то зазначено у призначенні платежу. Тобто оплата була здійснена Замовником на підставі рахунку Виконавця, виставленого ним в день підписання Акту прийому-передачі ГТП Д-336-2Т зав. №336-2Т-11 в капітальний ремонт від 10.05.2023. Додані відповідачем до відзиву копії листів з вимогами про здійснення попередньої оплати, які датовані 2022 роком, не стосуються оплати послуг по ГТП Д-336-2Т зав.№336-2Т-11. При цьому, порушення строків оплати у будь-якому разі мають окремі визначені у Договорі правові наслідки у вигляді відповідальності за їх порушення. 
Стосовно доводів відповідача про те, що оскільки попередня оплата була здійсненна Замовником 16.06.2023, то Виконавець на підставі умов п. 5.3 Договору відтермінував початок надання послуг та, відповідно, завершення надання послуг з ремонту ГТП Д-336-2Т №336-2Т-11; у зв`язку із чим, на думку відповідача, відлік 780 календарних днів для надання послуг починався з 16.06.2023, а граничним строком надання послуг є 05.08.2025, суд зазначає наступне. 
Так, в п. 5.3 Договору, зокрема, визначено, що Виконавець має право не приступати до виконання послуг до повної сплати Замовником попередньої оплати.
Тобто, затримка попередньої оплати може бути підставою для відтермінування початку надання послуг з капітального ремонту, проте не змінює строку надання таких послуг.
При цьому, за змістом пункту 5.1 Договору, початок перебігу строку надання послуг пов`язаний саме з датою підписання сторонами Акту приймання-передачі ГТП в ремонт. 
Умов щодо зміни (продовження) кінцевого строку надання послуг в залежності від дати здійснення Замовником попередньої оплати Договір не містить.
З положень ч. 1 ст. 611 ЦК України слідує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 
Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з п. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Пунктом 7.1 Договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором. 
В п. 7.3 Договору сторони передбачили, що у разі порушення з вини Виконавця строків надання послуг або ненадання послуг загалом, Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості послуг із врахуванням ПДВ, з яких допущено прострочення надання послуг за кожний день прострочення. 
На підставі вказаних умов Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 369453,60 грн за період прострочення надання послуг з капітального ремонту ГТП №336-2Т-11 – з 01.07.2025 по 23.07.2025 (за 23 дні).
Щодо посилання відповідача на відсутність своєї вини у порушенні строку надання послуг, на підтвердження чого ним було надано позивачу Сертифікат № 2300-25-2048 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Запорізькою торгово-промисловою палатою (арк.с. 42), суд зазначає наступне. 
В п.п. 8.1 - 8.3 укладеного сторонами Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Строк виникнення таких зобов`язань відкладається на строк дії таких обставин.
Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі.
Наслідком неповідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили є втрата права такої Сторони посилатись на дії обставин непереборної сили, як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань.
Доказом виникнення обставини непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин.
Як свідчать матеріали справи, відповідач в листі № 2301/КНДК від 18.04.2025 (арк.с. 31) повідомляв позивача про те, що станом на квітень 2025 року виконується комплектування ГТП та виготовлення матчасті замість втраченої внаслідок ракетних ударів. Вказано, що складання та випробування ГТП заплановані на травень 2025 року, відправка ГТП запланована на 27 травня. 
Листом № 3078/КНДК від 30.05.2025 відповідач повідомив, що складання та відвантаження ГТП Д-336-2Т № 336-2Т-11, заплановані на травень 2025 року, не можуть бути виконані через черговий ракетний удар по підприємству 06.05.2025, а також через зміну виробничих планів у зв`язку з виконанням робіт, що впливають на обороноздатність України в умовах воєнного часу. Після завершення цих робіт усі зусилля виробництва будуть спрямовані на ремонт та складання ГТП Д-336-2Т № 336-2Т-11 (арк.с. 32). 
Сертифікат № 2300-25-2048 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Запорізькою торгово-промисловою палатою, був направлений відповідачем позивачу листом від 17.10.2025 вих.№35/5379-22.
Згідно з вказаним Сертифікатом Акціонерному товариству «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г. Івченка, засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану (здійснення ракетного удару по території підприємства, наслідком якого стало пошкодження виробничих приміщень), щодо обов`язку (зобов`язання) надати послуги з капітального ремонту і технічного обслуговування техніки, а саме – ГТП Д-336-2Т зав.№ 336-2Т-11 на виробничій базі ДП «Івченко-Прогрес» у термін до 27.06.2025 року, за Договором на надання послуг з капітального ремонту ГТП Д-336-2Т № 3КР/22/21-КНДК від 14.12.2021, укладеним з Філією газопромислового управління «ШЕБЕЛИНКАГАЗВИДОБУВАННЯ» Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (код ЄДРПОУ/ІПН 00153146), відповідно до:
- Витягу з Договору на надання послуг з капітального ремонту ГТП Д-336-2Т №ЗКР/77/21- КІ-ІДК від 14.12.2021р.;
- Додаткових угод до Договору №ЗКР/77/21-КНДК від 14.12.2021р.: №1 від 29.12.2023р., №2 від 10.05.2024р., №3 від 31.12.2024р., №4 від 10.02.2025р.;
- Акту від 10.05.2023р. прийому-передачі ГТП Д-336-2Т зав. №336-2Т-11 в капітальний ремонт;
- Акту від 10.10.2024р. проведення огляду ГТП Д-336-2Т-Г1, що знаходиться в капітальному ремонті на заводі ДП «Івченко-Прогрес» в м. Запоріжжя;
- Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.11.2024р. (номер кримінального провадження 22024080000001654) - про нанесення ракетного удару 05.11.2024р. о 09 год. 37 хв. невстановленими особами з числа військовослужбовців зс рф по території ДП «Івченко-Прогрес», по вул. Іванова, 2;
- Акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації, №104/Ш-8/2 від 19.11.2024р., затвердженому заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - з описом пошкоджень будівлі корпусу №8 AT «Івченко-Прогрес» внаслідок влучання ракети 05.11.2024р.;
- Акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації, №104/Ш-22/2 від 19.11.2024р., затвердженому заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - з описом пошкоджень будівлі корпусу №22 AT «Івченко-Прогрес» внаслідок вибухової хвилі 05.11.2024р.;
- Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.01.2025р. (номер кримінального провадження 22025080000000093) - про нанесення 18.01.2025р. військовослужбовцями зс рф ракетного удару по будівлі корпусу №31 цеху №34 ДП «Прогрес»;
- Акту про пожежу від 18.01.2025р., Запорізького районного управління ГУ ДСНС України - про пожежу, що виникла 18.01.2025р. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Іванова, 2. через вибух боєприпасу внаслідок бойових дій;
- Акту фіксації наслідків ракетного удару по території цеху 34 корпус 31, що стався 18 січня 2025р., затвердженому заступником директора AT «Івченко-Прогрес»;
- Акту комісійного обстеження майна, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації, від 27.01.2025р., затвердженого заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - з описом пошкоджень майна AT «Івченко-Прогрес» внаслідок ракетних ударів 18.01.2025р., 23.01.2025р.;
- Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.05.2025р. (номер кримінального провадження 22025080000000668) - про нанесення 06.05.2025р. невстановленими особами з числа військовослужбовців зс рф удару безпілотним літальним апаратом по території AT «Івченко-Прогрес»;
- Листа AT «Івченко-Прогрес» №3078/КНДК від 30.05.2025р. на адресу ГПУ «Шебелинкагазвидобування» - про неможливість відвантаження ГТП у травні 2025р. через черговий ракетний удар по підприємству 06.05.2025р.;
- Довідки AT «Івченко-Прогрес» - про неможливість здійснення станом на 27.06.2025р. виробничого процесу на об`єкті будівля корпус №8 інв. №0196БН в результаті збройної агресії російської федерації, здійсненої 05.11.2024р.;
- Акту №3 від 24.07.2025р. здачі-приймання наданих послуг до Договору №ЗКР/77/21 - КНДК від 14.12.2021р.;
- Акту від 25.07.2025р. прийому-передачі ГТП Д-336-2Т зав. №336-2Т-11 після проведення капітального ремонту;
- Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022р., із змінами внесеними Указами від 14.03.2022р. №133/2022, від 18.04.2022р. №259/2022, від 17.05.2022р. №341/2022, від 12.08.2022р. №573/2022. від 07.11.2022р. №757/2022, від 06.02.2023р. №58/2023, від 01.05.2023р. №254/2023, від 26.07.2023р. №451/2023, від 06.11.2023р. №734/2023; від 05.02.2024р. №49/2924, від 06.05.2024р. №271/2024, від 23.07.2024р. №469/2024, №740/2024 від 28.10.2024р., №26/2025 від 14.01.2025р., №235/2025 від 15.04.2025р., №478/2025 від 14.07.2025р.,
які унеможливили його виконання в зазначений термін.
Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) згідно з Сертифікатом: - дата настання 05 листопада 2024 року; - дата закінчення: 25 липня 2025 року.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Положеннями статті 617 ЦК України, які кореспондуються зі статтею 218 ГК України, який був чинним час виникнення спірних правовідносин, передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (надзвичайних обставин).
Отже наявність вини особи презюмується, однак може бути спростована. При цьому тягар доказування покладається на відповідача.
За змістом наведених норм права, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. 
Велика Палата Верховного Суду у пункті 55.1. постанови від 29.06.2022 у справі №477/874/19 зазначила про те, що за змістом частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання – це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди.
У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила – це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. 
Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.
Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності.
Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (подібні за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16). 
Частина друга статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» містить невичерпний перелік обставин, що можуть бути визнані форс-мажором (обставинами непереборної сили), до яких належить у тому числі військові дії.
У постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі № 910/9226/23 сформульовано такі загальні висновки щодо застосування положень статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»:
«…Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (аналогічний висновок викладено в пункті 38 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).
8.74. Разом з тим форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.
8.75. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (схожий правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 в справі № 904/3886/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).
8.76. При цьому в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 зазначено, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.
8.77. У постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21 Верховний Суд виснував, що між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.
8.78. Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне виконання договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 07.06.2023 у справі № 906/540/22)…».
« 8.80. Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу».
У постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зробила наступні висновки:
« 75. Тобто сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.
76. Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.
77. Звідси Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу».
Аналогічні за змістом висновки щодо оцінки судом сертифіката торгово-промислової палати містяться також у постанові Верховного Суду від 25.06.2024 у справі № 904/4103/23.
Суд критично оцінює наданий відповідачем Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) № 2300-25-2048 і, здійснивши його оцінку у сукупності з іншими обставинами, які підтверджуються матеріалами справи, дійшов висновку, що вказаним Сертифікатом не спростовується наявність вини відповідача у порушенні зобов`язання за Договором, з приводу якого між сторонами виник спір у даній справі. 
Так, зі змісту Сертифікату Запорізької торгово-промислової палати № 2300-25-2048 слідує, що внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, здійснення ракетних ударів по території ДП «Івченко-Прогрес» за адресою по вул.Іванова, 2 в м. Запоріжжі, у зв`язку з чим були пошкоджені виробничі приміщення, мали місце: 05.11.2024, 18.01.2025, 23.01.2025 та 06.05.2025.
Суд зазначає, що Додатковими угодами №1 від 29.12.2023, № 2 від 10.05.2024, №3 від 31.12.2024 сторонами тричі вносились зміни до п. 5.1 Договору щодо строку надання послуг по ГТП Д-336-2Т №336-2Т-11.
Зокрема, Додатковою угодою № 2 від 10.05.2024 строк надання послуг по вказаному ГТП складав 600 календарних днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі ГТП в ремонт.
Додаткова угода № 3, згідно з якою відповідний строк встановлений – 780 календарних днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі ГТП в ремонт, була укладена 31.12.2024, тобто після ракетного удару, який за даними Сертифікату відбувся 05.11.2024, і після якого строк надання послуг був додатково продовжений на 180 календарних днів.
В листі № 2302/КНДК від 18.04.2025 (арк.с. 31) відповідач повідомляв позивача, що станом на квітень 2025 року виконується комплектування ГТП та виготовлення матчасті замість втраченої внаслідок ракетних ударів, відправка ГТП запланована на 27 травня. 
Про черговий ракетний удар 06.05.2025 та про неможливість у зв`язку із цим складання та відвантаження ГТП Д-336-2Т № 336-2Т-11, що були заплановані на травень 2025 року, відповідач повідомив позивача в листі № 3078/КНДК від 30.05.2025, тобто з порушенням визначеного у п. 8.2 Договору строку – не пізніше ніж протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту їх виникнення, тому, згідно з умовами вказаного пункту Договору, Виконавець втратив право посилатись на дію таких обставин непереборної сили, як причину порушення строку виконання зобов`язання.
Інші докази повідомлення позивача про виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стали причиною та мали наслідком порушення відповідачем виконання зобов`язань за Договором в частині своєчасного надання послуг з капітального ремонту ГТП Д-336-2Т № 336-2Т-11, в матеріалах справи відсутні. 
Крім того, суд зазначає, що за змістом Сертифікату він був виданий АТ «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г. Івченка 16.10.2025 за вих. №03.3/679, на 01.12/5016 від 29.09.2025 (вх. № 317 від 01.10.2025). 
З наведеного слідує, що дії щодо звернення за видачою вказаного Сертифікату на підтвердження (засвідчення) дії форс-мажорних обставин, а саме – здійснення ракетних ударів по території підприємства, відповідачем були вчинені вже після закінчення строку виконання відповідного зобов`язання (останній день виконання зобов`язання – 30.06.2025) та після звернення позивача з вимогою № ШГВ4083/003.1.2-29 від 10.09.2025 (арк.с. 38-39) про сплату пені, нарахованої у зв`язку із порушенням строків надання послуг за Договором № 3КР/77/21-КНДК від 14.12.2021 щодо ремонту ГТП зав. № 336-2Т-11.
Суд також наголошує, що крім наявної в матеріалах справи копії вищезазначеного Сертифікату, відповідачем не надано в матеріали справи інших доказів (в тому числі, не надано й тих документів, на які є посилання у самому Сертифікаті) на підтвердження виникнення форс-мажорних обставин, що об`єктивно унеможливили належне виконання відповідачем конкретного зобов`язання за Договором і, як наслідок, останнім не доведено причинно-наслідкового зв`язку між засвідченими Сертифікатом обставинами непереборної сили та порушенням обов`язку (зобов`язання) АТ «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г. Івченка з надання послуг з капітального ремонту і технічного обслуговування техніки, а саме – ГТП Д-336-2Т зав.№ 336-2Т-11 у визначений Договором строк.
Відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 
Суд враховує, що відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України, засадами цивільного законодавства, зокрема, є: справедливість, добросовісність та розумність. 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, зокрема, визначено, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість (такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №910/16579/20).
Суд виходить з того, що у принципі добросовісності, а саме - при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.
В частині 3 ст. 5 Господарського кодексу України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (втратив чинність 28.08.2025 на підставі Закону України № 4196-ІХ від 09.01.2025) визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.
Виходячи з приписів ч. 1 ст. 42 ГК України, відповідач, як суб`єкт господарювання, здійснює господарську діяльність на власний ризик.
Отже невиконання стороною прийнятих на себе зобов`язань має наслідком визначену відповідальність, яку сторони передбачили при укладенні Договору, а тому наслідки неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором та пов`язані із цим ризики покладаються на нього.
Враховуючи встановлений факт порушення відповідачем зобов`язання щодо надання послуг з капітального ремонту ГТП Д-336-2Т зав. № 336-2Т-11 у встановлений Договором строк, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, нарахованої позивачем за період з 01.07.2025 по 23.07.2025, є доведеними та обґрунтованими. Розрахунок заявленої до стягнення суми пені за вказаний період у розмірі 369 453,60 грн здійснений позивачем правильно. 
Відповідач у відзиві також просив зменшити розмір пені, якщо визнає правомірним її стягнення. Посилаючись на положення ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, зазначав, що враховуючи незначний строк прострочення, відсутність умислу відповідача заявлена пеня є явно надмірною та такою, що не відповідає принципу справедливості та добросовісності, тому є всі підстави для її зменшення судом. Відповідач критично оцінює заявлений в позові розмір нарахованої позивачем пені в сумі 369 453,60 грн. та вважає її неспівмірною з огляду на наявність підтверджених форс-мажорних обставин, що унеможливили виконання зобов`язання саме на 30.06.2025, зазначений у позові незначний (на думку позивача) строк прострочення 23 дні, виконання зобов`язання у повному обсязі, не зважаючи на надскладні умови, в яких відповідачу доводилось працювати, не доведення позивачем наявності реальних збитків, добросовісні дії відповідача та докладання з його сторони всіх можливих зусиль для виконання зобов`язань. Відтак відповідач вважає, що нарахування пені в зазначеному розмірі спрямоване не на відновлення порушеного права, а на отримання односторонньої майнової вигоди, що не відповідає завданню господарського судочинства та порушує баланс інтересів сторін.
У задоволенні вказаного клопотання відповідача про зменшення розміру пені суд відмовляє з огляду на наступне. 
Згідно з приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України), господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20).
Верховний Суд у постанові від 29.05.2023 у справі № 904/907/22 дійшов висновку, що норма частини 3 статті 551 ЦК України передбачає дві умови для зменшення розміру неустойки, а саме: (1) якщо він значно перевищує розмір збитків, (2) наявність інших обставин, які мають істотне значення. Водночас тлумачення частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.
Питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує у відповідності до статті 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на доказову базу, встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії. Подібний за змістом висновок щодо застосування статті 551 ЦК України неодноразово послідовно викладався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.03.2020 у справі № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19, від 08.10.2020 у справі №904/5645/19.
Крім цього, таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21).
Право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.
Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) та засадах господарського судочинства, визначених ст. 2 ГПК України.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання. Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 03.07.2019 у справі №914/1517/18).
З огляду на вищевикладені висновки суду щодо наявної в матеріалах справи копії Сертифікату Запорізької торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини №2300-25-2048, а також зважаючи, що відповідачем не надано в матеріали справи інших доказів (в тому числі, не надано й тих документів, на які є посилання у самому Сертифікаті) на підтвердження виникнення форс-мажорних обставин, що об`єктивно унеможливили належне виконання відповідачем конкретного зобов`язання за Договором, суд не вбачає наявності обставини, що дає підстави для зменшення пені. 
Суд також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Крім того, пункт 7.3 Договору прямо визначає фіксований відсоток за кожен день прострочки без прив`язки до будь-яких збитків.
З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. 
Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України ), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (п.п. 8.23, п. 8.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18). 
Слід також зазначити, що розмір заявленої до стягнення пені становить лише 2,3% від вартості несвоєчасно наданих послуг з ремонту. 
На підставі усього вищевикладеного, позовні вимоги задовольняються судом у повному обсязі. 
Витрати зі сплати судового збору відповідно до положень статті 129 ГПК України покладаються на відповідача. 
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «ПРОГРЕС» імені академіка О.Г. Івченка, код ЄДРПОУ 14312921 (69068, м.Запоріжжя, вул. Іванова, буд. 2) на користь Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ», код ЄДРПОУ 30019775 (04053, м. Київ, вул.Кудрявська, буд.26/28) суму 369 453 грн 60 коп. пені та суму 4433 грн 44 коп. витрат зі сплати судового збору. 
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 20.03.2026.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя О.С. Боєва