ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" березня 2026 р. Справа№ 927/443/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Гончарова С.А.
суддів: Сибіги О.М. 
Тищенко О.В. 

без виклику сторін
розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Федоровича
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025 
у справі № 927/443/25 (суддя - Моцьор В.В.)
за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк"
до Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Федоровича
про стягнення 105 856, 15 грн,

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулось до Господарського суду Чернігівської області із позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Федоровича про стягнення 105 856,15 грн заборгованості за Кредитним договором №ID 10643066 від 23.06.2021, з яких: 80 573,44 грн заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. простроченому); 25 282,71 грн заборгованості по процентам (в т.ч. простроченим). 
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Федоровича на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" 65 856, 15 заборгованості по тілу кредиту та 2 422, 40 грн судових витрат по сплаті судового збору. 

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 19.08.2025 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) Фізична особа-підприємець Дорошенко Олександр Федорович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025 у справі № 927/443/25, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025 по справі № 927/443/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що ним сплачено на рахунок Таскомбанку суму платежу в розмірі 40 000 грн., що підтверджується випискою з банку сформованою 26.05.2025
Апелянт звертає увагу суду, що згідно графіку погашення кредиту я мав сплатити всього 809 725 грн. 01 коп., а згідно виписок скаржника з банку ним всього сплачено 818 200 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Федоровича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025 у справі № 927/443/25 залишено без руху. Роз`яснено Фізичній особі-підприємцю Дорошенку Олександру Федоровичу, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують доплату судового збору у встановленому законодавством розмірі.
20.09.2025 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) від Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Федоровича до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2025, а саме докази доплати судового збору на суму 3 542, 00 грн, що підтверджується квитанцією №2635636990 від 19.09.2025. 
Суддя Сибіга О.М. з 25.09.2025 по 26.09.2025 перебував у відрядженні.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 поновлено Фізичній особі-підприємцю Дорошенку Олександру Федоровичу пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025 у справі № 927/443/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Федоровича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025 у справі № 927/443/25. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Федоровича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025 у справі № 927/443/25 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників. Зупинено дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025 у справі № 927/443/25.
06.11.2025 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") від Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулось до суду з відзивом на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги вважає її необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Зокрема, відзив вмотивовано тим, що Господарський суд Чернігівської області при обґрунтуванні винесеного рішення врахував часткове погашення ФОП Дорошенком О.Ф. заборгованості за Кредитним договором № ID 10643066 від 23.06.2021 р., а саме 20000 грн 01.05.2025 та 20000 грн. 06.05.2025.
Позивач вказує, що апеляційна скарга ФОП Дорошенка О.Ф. є безпідставною та необґрунтованою. При прийнятті рішення суд перший інстанції не допускав порушення норм матеріального та процесуального законодавства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Акціонерним товариством "Таскомбанк" (далі - Банк) та Фізичною особою - підприємцем Дорошенком Олександром Федоровичем (далі - Позичальник) підписана заява - договір №ID 10643066 від 23.06.2021 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (далі - Договір). Заява підписана сторонами шляхом накладення електронного цифрового підпису сторін.
Відповідно до п. 1.1 Договору за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору.
Згідно з пунктом 1.2 Договору кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ "Таскомбанк" з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування Кредиту іншого банку.
Пунктом 2.1 Договору визначено, що розмір кредиту складає 500 000,00 грн.
Валюта кредиту: гривня (пункт 2.2 Договору).
За змістом пункту 2.3.1 Договору розмір процентної ставки за користування кредитом (далі - проценти): 34% річних.
Згідно з п. 2.4. Договору термін і порядок погашення кредиту: погашення основного боргу за Кредитом, сплата процентів - щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення Договору, числа, в яке було укладено Договір.
Погашення ануїтентного платежу здійснюється в день згідно з Графіком погашення Кредиту (календарного числа дати укладання Договору). У разі внесення платежу в розмірі, що перевищує плановий платіж, сума грошових коштів, сплачених Позичальником, зараховується Банком в рахунок погашення наступного платежу та погашається в день згідно з Графіком, сума, яка лишилась після сплати планового платежу перераховується на погашення заборгованості (тіла кредиту) Позичальника за кредитом, шляхом коригування останнього ануїтентного платежу. Розмір останнього ануїтентного платежу (останніх платежів) може відрізнятися від розміру ануїтентного платежу, встановленого згідно з умовами Договору (графіку погашення кредиту) і буде становити суму фактичної заборгованості за кредитом, що залишився після сплати Позичальником всіх попередніх ануїтентних платежів.
Відповідно до Додатку № 1 до Договору сторони визначили суми і дати платежів по основній заборгованості за кредитом (на загальну суму 500 000,00 грн) та процентам (на загальну суму 309 725,01 грн), починаючи з липня 2021 року по червень 2024 року кожного 23 числа місяця по 22 494,00 грн та останнім платежем 22.06.2024 в сумі 22 435,01 грн.
Строк Кредиту: 36 місяців з дати укладення Договору (п. 2.7. Договору).
Відповідно до пункту 3.1 Договору позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту.
За умовами пункту 3.2 Договору остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше терміну, зазначеного в пункті 2.7 Договору.
Цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" та Цінові параметри продукту є кредитним договором (пункт 4.1 Договору).
Відповідно до пункту 4.2.1 Договору умови цього договору визначаються Банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://www.tascombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому.
Пунктом 4.3 Договору передбачено, що підписання Договору є підтвердженням наміру Позичальника укласти Кредитний договір, а дата підписання вважається датою укладання Договору.
На виконання умов Договору Банк перерахував кредитні кошти на рахунок Позичальника в сумі 500 000,00 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку.
Відповідач свій обов`язок по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користуванні кредитом виконав частково.
Так, відповідно до виписок по особовому рахунку та розрахунку заборгованості, наданих позивачем, станом на 16.04.2025 відповідачем сплачено в рахунок погашення кредиту суму 419 426,56 грн, в рахунок погашення відсотків - 376 127,84 грн.
01.05.2025 та 06.05.2025 відповідачем сплачено 40 000,00 грн (20 000,00 грн +20 000,00 грн), що підтверджено позивачем.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не сплачено заборгованість по поверненню кредитних коштів 68 714,38 грн, у т.ч. 67 378,15 грн основний борг по кредиту та 1 336,23 грн процентів.

Розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Федоровича, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
За змістом статей 11, 525, 526 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей бо інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
З огляду на наявні в матеріалах справи договори та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання позики.
Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до статті 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Матеріалами справи, а саме, випискою по рахунку відповідача, підтверджується та відповідачем не спростовано, що позивач виконав свої договірні зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 500 000,00 грн на виконання Договору.
Матеріали справи містять докази щодо часткового повернення відповідачем кредитних коштів та відсотків. Так, відповідно до виписки по рахунку відповідача та розрахунку заборгованості станом на 16.04.2025 відповідачем сплачено в рахунок погашення кредиту суму 419 426,56 грн, в рахунок погашення відсотків - 376 127,84 грн.
01.05.2025 та 06.05.2025, тобто до відкриття провадження у справі, відповідачем сплачено 40 000,00 грн (20 000,00 грн +20 000,00 грн), що не заперечується позивачем.
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 27.05.2025, наданого позивачем під час розгляду справи, з урахуванням часткової оплати відповідачем 40 000,00 грн заборгованість відповідача станом на 27.05.2025 складає 68 714,38 грн, у т.ч. 67 378,15 грн основний борг по кредиту та 1336,23 грн - проценти. До даного розрахунку позивачем включено нарахування відсотків до 27.05.2025.
Верховний Суд у своїй постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) наголосив на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).
До подібних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15 провадження № 61-10125 св 21.
Враховуючи, що позивачем не було заявлено до суду заяви про збільшення розміру позовних вимог на суму процентів за період з 16.04.2025 до 27.05.2025, суд не приймає його до розгляду.
Також суд першої нстанції вірно вказує, що між сторонами відсутній предмет спору в частині стягнення з відповідача 40 000,00 грн, у зв`язку зі сплатою відповідачем даної суми до відкриття провадження у справі.
За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі (відкриття провадження в справі), то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.
Враховуючи, що відповідачем сплачено 40 000,00 грн і предмет спору в цій частині був відсутній до відкриття провадження в справі, а саме до 08.05.2025. Відтак зазначена обставина зумовлює відмову в позові в цій частині. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1статті 74 ГПК України).
Відповідно до частини 2 статті 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Враховуючи погоджені сторонами умови договору, де сторони чітко визначили всі його істотні умови, а також погодили умови погашення кредиту в розмірі та строки відповідно до графіку платежів, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, що підтверджують належне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за спірним договором в частині своєчасного та повного повернення суми наданого кредиту, а також сплату відповідачем 01.05.2025 та 06.05.2025, 40 000,00 грн (що зараховані позивачем в першу чергу на погашення суми процентів, а залишок - в рахунок боргу по тілу кредиту), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, щодо задоволення вимог позивача про стягнення 65 856,15 грн заборгованості по тілу кредиту, наданого за кредитним договором № ID10643066 від 23.06.2021.
На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення з відповідача 65 856,15 грн основного боргу по кредиту. В частині стягнення з відповідача 14 717,29 грн основного боргу та 25 282,71 грн процентів слід відмовити.
Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.
Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Таскомбанк" до Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Федоровича в частині стягнення 65 856,15 грн основного боргу по кредиту та правомірно відмовлено в частині стягнення з відповідача 14 717,29 грн основного боргу та 25 282,71 грн процентів.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Федоровича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025 у справі № 927/443/25 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дорошенка Олександра Федоровича - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2025 у справі № 927/443/25 - залишити без змін.
Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Фізичну особу-підприємця Дорошенка Олександра Федоровича.
Матеріали справи повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров 

Судді О.М. Сибіга

О.В. Тищенко