Справа № 598/793/25
провадження № 2-др/598/6/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2026 р.  Збаразький районний суд Тернопільської області
в складі : головуючого Гудими І.В.
секретаря Жиляк Н.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Збаражі заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Майки Андрія Борисовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до ДОЧІРНЬОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НАДЗБРУЧЧЯ-АГРО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: товариство з обмеженою відповідальністю «ТОМІКО АГРО», про визнання відсутнім права оренди на земельну ділянку та витребування земельної ділянки,
в с т а н о в и в :
Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 05 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Майка Андрій Борисович, до ДОЧІРНЬОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НАДЗБРУЧЧЯ-АГРО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: товариство з обмеженою відповідальністю «ТОМІКО АГРО», про визнання відсутнім права оренди на земельну ділянку та витребування земельної ділянки задоволено. Визнано відсутнім право оренди за ДОЧІРНІМ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «НАДЗБРУЧЧЯ-АГРО» на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 6122487600:01:001:0169, площею 1,5896 га, яка знаходиться на території Романовоселівської сільської ради Тернопільського району (колишній Збаразький) Тернопільської області, що належить на праві власності ОСОБА_1 . Витребувано від ДОЧІРНЬОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НАДЗБРУЧЧЯ-АГРО» на користь ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 6122487600:01:001:0169, площею 1,5896 га, яка знаходиться на території Романовоселівської сільської ради Тернопільського району (колишній Збаразький) Тернопільської області, що належить на праві власності ОСОБА_1 . Стягнуто з ДОЧІРНЬОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НАДЗБРУЧЧЯ-АГРО» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок. 
09 березня 2026 року представник позивача – адвокат Майка Андрій Борисович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №598/793/25 щодо стягнення судових витрат, а саме 28000,00 гривень за надання професійної правничої допомоги. В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначив, що між ОСОБА_1 та адвокатом Майкою А.Б. 20 грудня 2024 року укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надати клієнту правничу допомогу у даній справі, а клієнт – оплатити надані послуги. На підтвердження понесених витрат заявником подано копію договору про надання правової допомоги від 20.12.2024 року, акт приймання-передачі правової допомоги у справі від 06.03.2026 року, відповідно до якого підтверджено надання адвокатом послуг у обсязі 28 годин (підготовка правової позиції, аналіз законодавства та судової практики, надання консультацій і роз`яснень, підготовка процесуальних документів, участь у судових засіданнях), а також інші документи, що підтверджують направлення заяви учасникам справи. Зазначає, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 28 000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Представник відповідача – ДОЧІРНЬОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НАДЗБРУЧЧЯ-АГРО» - адвокат Равлів М.І. подав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у яких просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000,00 грн, а також, у разі наявності підстав для їх стягнення, зменшити їх розмір. В обґрунтування заперечень зазначив, що поданий представником позивача акт приймання-передачі правової допомоги містить недостовірні відомості, оскільки відсутні докази участі адвоката у судових засіданнях у зазначеному обсязі, а також відсутні протоколи судових засідань, які б це підтверджували. Крім того, вказано на відсутність належних доказів фактичної оплати вартості правничої допомоги. Також представник відповідача звернув увагу суду на недотримання позивачем вимог процесуального закону щодо своєчасного подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, зокрема до закінчення судових дебатів, а також на відсутність заяви про намір подати такі докази після ухвалення рішення суду. Посилаючись на положення ст.ст. 134, 137, 141, 246 ЦПК України та правові позиції Верховного Суду, представник відповідача зазначив, що неподання доказів понесених витрат у визначені процесуальні строки є підставою для відмови у їх відшкодуванні шляхом ухвалення додаткового рішення. З огляду на викладене, представник відповідача вважає заявлені до стягнення витрати необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.
Представник позивача – адвокат Майка Андрій Борисович подав до суду пояснення (відповідь на заперечення), у яких просив відхилити доводи відповідача та задовольнити заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що твердження відповідача про відсутність доказів фактичної оплати правничої допомоги є безпідставними, оскільки відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати, які сторона сплатила або має сплатити. При цьому факт надання послуг та виникнення обов`язку щодо їх оплати підтверджується договором про надання правової допомоги від 20.12.2024 року та актом приймання-передачі правової допомоги від 06.03.2026 року, яким зафіксовано обсяг наданих послуг і їх вартість у сумі 28 000,00 грн. Також зазначив, що доводи відповідача щодо недостовірності відомостей про витрачений адвокатом час є необґрунтованими, оскільки участь адвоката у судових засіданнях підтверджується матеріалами справи, а час, витрачений на правничу допомогу, включає не лише безпосередню участь у судових засіданнях, а й підготовку до них, дорогу до суду та очікування розгляду справи, що узгоджується з практикою Верховного Суду. Крім того, представник позивача вказав, що заявлений розмір витрат є співмірним складності справи, обсягу виконаних робіт, кількості судових засідань та часу, витраченого адвокатом, а відповідач не надав жодних належних доказів їх неспівмірності. Щодо доводів про порушення процесуальних строків подання доказів, представник позивача зазначив, що до закінчення судових дебатів було заявлено про намір подати докази понесених витрат, а самі докази подано у межах строку, визначеного ст. 141 ЦПК України, що відповідає правовій позиції Верховного Суду. З огляду на викладене, представник позивача вважає заперечення відповідача необґрунтованими та такими, що не спростовують наявності підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися. 
Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Як зазначено вище, представник позивача просить стягнути з відповідача 28000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача також долучено копію договору про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Майкою Андрієм Борисовичем. (а.с.171).
Згідно з умовами вказаного договору, адвокат зобов`язався здійснювати захист, представництво та надавати інші види правової допомоги клієнту, передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а клієнт – приймати та оплачувати надані послуги. Договором визначено обсяг прав та обов`язків сторін, порядок надання правничої допомоги, а також умови оплати послуг адвоката.
Як вбачається із акту приймання-передачі надання правничої (правової) допомоги від 06.03.2026 року, адвокат надав клієнту такі послуги: підготовка правової позиції, аналіз законодавства, судової практики, консультації, роз`яснення, підготовка позову, кількість витраченого часу 14 год.; участь у судових засіданнях, кількість витраченого часу 9 год.; підготовка інших процесуальних документів, кількість витраченого часу 5 год.. Вартість обсягу наданої (правничої) допомоги становить 28000грн. (1000,00 грн. за 1 год. надання правової (правничої) допомоги) (а.с.172).
Згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, потрібно виходити з положень статті 141 ЦПК України, відповідно за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як зазначено вище, сторона позивача надала суду копію акту виконання робіт від 06.03.2026 року, згідно яких вартість послуг складає 28000, 00 гривень (а.с.172).
В судовому засіданні при розгляді позову, інтереси позивача представляв адвокат Майка А.Б., згідно ордеру серії ВО №1102350, виданого адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально.
Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону, до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статтві 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У постанові Верховного суду від 09 березня 2021 року (справа № 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Зваживши надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги в судових засіданнях, враховуючи принцип співмірності, зокрема заявлені та задоволені позовні вимоги, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним є стягнення із відповідача на користь позивача вартості наданих послуг правничої допомоги у розмірі 14000 гривень.
При цьому суд враховує, що заявлений представником позивача розмір витрат у сумі 28000,00 грн є завищеним з огляду на категорію справи, відсутність значної складності спору, обсяг фактично виконаних робіт, а також зважаючи на принцип розумності та співмірності судових витрат.
Доводи представника відповідача щодо повної відмови у стягненні витрат суд відхиляє, оскільки надані позивачем докази підтверджують факт надання правничої допомоги та виникнення обов`язку щодо її оплати, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.
Водночас, беручи до уваги заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат та з урахуванням критеріїв, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність їх зменшення до розумного та співмірного розміру.
Відтак, вимоги представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із ДОЧІРНЬОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НАДЗБРУЧЧЯ-АГРО» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000 гривень.
З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 4, 33, 81, 133, 137, 141, 263, 265, 270 ЦПК Укрїни, суд,
у х в а л и в :
Заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Майки Андрія Борисовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ДОЧІРНЬОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НАДЗБРУЧЧЯ-АГРО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: товариство з обмеженою відповідальністю «ТОМІКО АГРО», про визнання відсутнім права оренди на земельну ділянку та витребування земельної ділянки – задовольнити частково. 
Стягнути з ДОЧІРНЬОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «НАДЗБРУЧЧЯ-АГРО» (місцезнаходження: Тернопільська область, Тернопільський район, с.Романове Село, вул.Надзбруччя, буд.19, код ЄДРПОУ 31973431) (зареєстроване місце проживання: Тернопільська область, Тернопільський район, с.Романове Село, РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: Тернопільська область, Тернопільський район, с.Романове Село, РНОКПП НОМЕР_2 ) 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне додаткове рішення суду складено 19 березня 2026 року.

СУДДЯ         Ігор ГУДИМА