Провадження № 1-кп/679/83/2026
Справа № 679/310/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року 
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді   ОСОБА_1 ,
за участю секретаря с/з   ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області у спрощеному провадженні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 ), який має професійно-технічну освіту, неодружений, не працевлаштований, раніше судимий: 
1) 19.06.2009 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 190 КК України – до покарання у виді 100 годин громадських робіт; 
2) 26.05.2010 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 190 КК України – до покарання у виді штрафу в розмірі 1200 грн;
3) 02.08.2011 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України (із застосуванням ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України) – до покарання у виді арешту строком на 6 місяців; покарання за вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26.05.2010 у виді штрафу в розмірі 1200 грн постановлено виконувати самостійно; звільнений 19.10.2011 у зв`язку з відбуттям покарання; 
4) 17.02.2012 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України – до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; звільнений 15.03.2013 у зв`язку з відбуття покарання;
5) 17.12.2013 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 307 КК України (із застосуванням ст. 69 КК України) – до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна; звільнений 21.01.2016 на підставі Закону України «Про внесення змін в кримінальний кодекс України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-8 від 26.11.2015; 
6) 11.08.2017 Апеляційним судом Хмельницької області за ст.ст. 186 ч. 2, 357 ч. 1 КК України – до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці; 
7) 26.05.2022 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ст.ст. 185 ч. 2, 357 ч. 1 КК України – до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; 
8) 28.06.2022 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 309 КК України (із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України) – до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць; звільнений 11.09.2025 у зв`язку з відбуттям строку покарання, 
зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 – у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ст. 3901, ч. 1 ст. 337 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Нетішинським міським судом Хмельницької області від 24.02.2026 у цивільній справі № 679/200/26 (провадження № 2-о/679/22/2026) за заявою ОСОБА_4 було ухвалено рішення про видачу обмежуваного припису строком на шість місяців, згідно з яким ОСОБА_3 було заборонено особисто та через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб контактувати з нею; вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Однак, будучи ознайомленим із вимогами обмежувального припису, ОСОБА_3 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, маючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 3506 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 25.02.2026 приблизно о 18:20 год., перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , контактував та спілкувався з ОСОБА_4 до моменту прибуття працівників поліції Відділення поліції № 2 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями, які виразилися в умисному невиконанні обмежувального припису, порушив встановлені судом заходи тимчасового обмеження, а саме контактував та спілкувався з ОСОБА_4 , чим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Крім того, відповідно до ст. 65 Конституції України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовий облік усіх військовозобов?язаних ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» персонально-якісний облік військовозобов`язаних передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно військовозобов`язаних, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку військовозобов`язаних покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на загальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на час воєнного стану.
Відповідно до пункту 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави.
Відповідно до пункту 16 вказаного Порядку персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно військовозобов`язаних за декларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Так, 25.02.2026 приблизно о 16:45 год. інспектором з військового обліку відділу з питань оборонно-мобілізаційної і режимно-секретної роботи та взаємодії з правоохоронними органами апарату виконавчого комітету Нетішинської міської ради ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 було вручено повістку про виклик для уточнення даних, згідно з якою ОСОБА_3 був зобов`язаний з`явитися 26.02.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, проходження медичної комісії та визначення ступеня придатності до військової служби.
Також 25.02.2026 ОСОБА_3 особисто під підпис було вручено попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від військового обліку, винесене т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_6 .
У подальшому того ж дня, тобто 25.02.2026 ОСОБА_3 особисто отримав та ознайомився зі змістом врученого йому попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від військового обліку, винесене т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_6 , та поставив свій підпис про його отримання у корінці попередження про кримінальну відповідальність.
04.03.2026 приблизно о 15:50 год. інспектором з військового обліку відділу з питань оборонно-мобілізаційної і режимно-секретної роботи та взаємодії з правоохоронними органами апарату виконавчого комітету Нетішинської міської ради ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 було вручено повістку про виклик для уточнення даних, згідно з якою останній був зобов`язаний з`явитися 05.03.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, проходження медичної комісії та визначення ступеня придатності до військової служби.
Також 04.03.2026 ОСОБА_3 особисто під підпис було вручено попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від військового обліку, винесене начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_8 .
У подальшому того ж дня, тобто 04.03.2026 ОСОБА_3 особисто отримав та ознайомився зі змістом врученого йому попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від військового обліку, винесене начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_8 , та поставив свій підпис про його отримання у корінці попередження про кримінальну відповідальність.
Незважаючи на свою обізнаність в обов`язку громадянина України проходити службу в лавах Збройних Сил України, ОСОБА_3 , діючи умисно всупереч вимогам ст. 65 Конституції України та Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з метою ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, будучи особисто ознайомленим про кримінальну відповідальність за ухилення військовозобов`язаного від військового обліку та належним чином повідомленим про час та місце прибуття за викликом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, реалізуючи кримінально-протиправний умисел, спрямований на ухилення від військового обліку, без поважних причин не прибув 26.02.2026 та 05.03.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 і про причини своєї неявки не повідомив. Тим самим ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, ухилився від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Враховуючи ту обставину, що під час дізнання потерпіла та обвинувачений надали заяви (остання складена у присутності захисника ОСОБА_9 ), в яких зазначили, що згодні зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами та із розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження у такому випадку, а обвинувачений також вказав, що беззаперечно визнає свою винуватість, обвинувальний акт розглядався судом відповідно до положень ч. 2 ст. 381 Кримінального процесуального кодексу України без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження. 
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. 3901 КК України як умисне невиконання обмежувального припису, а також зач. 1 ст. 337 КК України як ухилення військовозобов?язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.Його винуватість у вчиненні зазначених кримінальних проступках не оспорювалася жодним учасником судового провадження.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує пом`якшуючу обставину – щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання підсудного, є: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
При цьому суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у справі № 138/2748/18 від 14.04.2020, відповідно до якого визнання в якості обтяжуючої обставини (зокрема рецидиву злочину) такої, що не висувалася за змістом обвинувального акту, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України.
Як особа обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, не працевлаштований.
Відповідно до ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом?якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Суд також з огляду на положення ч. 6 ст. 368 КПК України враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Враховуючи ступінь тяжкості та характер суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, їх множинність та суспільно небезпечні наслідки, особу обвинуваченого, який має не зняті та не погашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, при цьому на шлях виправлення не став і через незначений проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі вчинив два нових умисних кримінальних правопорушення, наявність однієї пом`якшуючої та двох обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 337 КК України у виді штрафу в межах санкції статті, а за ст. 3901 КК України – у виді обмеження волі на мінімальний строк із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України та призначенням покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження (в тому числі запобіжні заходи) не застосовувалися.
Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України наступним чином: два оптичних диски для лазерних систем зчитування із відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських ВнП № 2 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області – залишити в матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 337, 368, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихст.ст. 337 ч. 1, 3901 КК України, та призначити йому наступне покарання:
- за ч. 1 ст. 337 КК України – у виді штрафув розмірі 400 (чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень;
- за ст. 3901 КК України – у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі (приведення вироку до виконання).
Речові докази, а саме два оптичних диски для лазерних систем зчитування із відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських ВнП № 2 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати прокурору, обвинуваченому та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1