Єд. унік. № 243/11406/25
Провадження № 3/243/104/2026

ПОСТАНОВА
Іменем України

15 квітня 2026 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Дюміна Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли з БПП в містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, пенсіонера, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2025 року о 13 годині 00 хвилин в м.Слов`янськ по вул.Вчительська, буд.48А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz ML 320 реєстраційний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння – характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкіри обличчя. Водію було запропоновано пройти огляд на стан визначення алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager або такий огляд у встановленому законодавством порядку у медичному закладі, на що водій відповів відмовою. Від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник Керанчук В.Б. в судовому засіданні просив закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи свою позицію зазначив, що ОСОБА_1 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП постановою судді від 05.12.2024, що набрала законної сили 03.03.2025, тому кваліфікація за змістом протоколу неправильна, а суд не може змінити кваліфікацію, погіршуючи становище особи. Відеозапис, доданий до протоколу, не є безперервним, тому не може бути належним і допустимим доказом по справі. 
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суду не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 
Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справ про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. За таких обставин суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, за участю її захисника.
Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджена:
?даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 524205 від 26.11.2025, складеного уповноваженою посадовою особою у встановленому порядку, зі змісту якого вбачається, що 26 листопада 2025 року о 13 годині 00 хвилин в м.Слов`янськ по вул.Вчительська, буд.48А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz ML 320 реєстраційний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння – характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкіри обличчя. Водію було запропоновано пройти огляд на стан визначення алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager або такий огляд у встановленому законодавством порядку у медичному закладі, на що водій відповів відмовою. Від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;
?відеозаписом, доданим до протоколу, з якого вбачається, що поліцейські прибули за викликом, на місці розташовувався вантажний військовий автомобіль та Mercedes Benz ML 320 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перегородив дорогу вказаному транспортному засобу. Особи, що знаходилися на місці, пояснили, що у водія Mercedes Benz ML 320 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перегородив дорогу вантажному автомобілю, під час спілкування виявили ознаки алкогольного сп`яніння. Водієм вказаного транспортного засобу виявився ОСОБА_1 , який заперечив факт керування транспортним засобом, але згодом під час спілкування з поліцейськими вказав, що він був вимушений приїхати та заблокувати автомобіль (03-47 хвилина відеозапису). Далі поліцейський повідомляє водія, що він має ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння на місці водій відмовився, зазначивши: «Мені це непотрібно». Поліцейський роз`яснив водієві про настання адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що водій також відмовився (14-25 – 16-35 хвилина відеозапису). Водієві були роз`яснені його права згідно ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Відносно водія було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, ознайомлено з його змістом, ОСОБА_1 від підпису протоколу відмовився, після чого ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно нього також буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки було встановлено, що він позбавлений права керування;
?направленням, за змістом якого 26.11.2025 о 13-35 год. ОСОБА_1 був направлений до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, результати огляду – не проводився;
?поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що 26.11.2025 вони знаходилися за адресою: вул.Вчительська, 48А у службових справах. В цей час приїхав невідомий на автомобілі Мерседес реєстраційний номер НОМЕР_2 та перегородив вхід у службове приміщення. Невідомий мав ознаки алкогольного сп`яніння та викликав наряд поліції. По приїзду наряду поліції невідомий почав заперечувати факт керування автомобілем. Як пізніше з`ясувалось, це ОСОБА_1 ;
?довідкою ГСЦ, за змістом якої ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_3 від 20.03.2015, яке підлягає вилученню.
Слід зазначити, що відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто керує транспортним засобом неухильно дотримуватись цього пункту. Таким чином, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, повинен знати ПДР та їх виконувати. Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Слід зазначити, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.
За таких обставин, оцінивши наведені докази в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та доведеність його вини. Доводи сторони захисту, щодо визнання відеозапису недопустимим через його не безперервність не є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, оформлення матеріалів адміністративного матеріалу, відсторонення водія від керування транспортним засобом, що може бути встановлено за допомогою інших доказів. Так, з доданих до протоколу матеріалів, зокрема, пояснень свідків, слід встановити, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є доведеним, адже свідки прямо вказали на ОСОБА_1 як на особу, що керувала транспортним засобом та припаркувала його таким чином, що заблокувала вхід у службове приміщення. Такі ж пояснення вказаних свідків зафіксовані і відеозаписом, тому ставити під сумнів ці пояснення необґрунтовано. За клопотанням сторони захисту вказані свідки викликалися до суду, але не прибули через виконання службових завдань в іншому регіоні. Також з відеозапису вбачається, що автомобіль Mercedes Benz ML 320 реєстраційний номер НОМЕР_2 перебуває у статичному стані, біля входу у будівлю та розташований таким чином, що блокує подальший рух вантажівки, що знаходиться безпосередньо поруч з будівлею. 
Суддя враховує показання свідка ОСОБА_4 , яка була допитана за клопотанням захисника, та в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її сусідом, вони мешкають в одному багатоквартирному будинку, знайомі 4 роки приблизно. Того дня, приблизно у листопаді 2025 року, вона була на роботі в магазині за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 зателефонував і повідомив, що біля їх будинку військові відвантажують щось у зелених ящиках. Просив її про допомогу, розібратись у цій ситуації. Вона зачинила магазин, прийшла до будинку, де було п`ять чи шість військових. Вони з ОСОБА_1 розмовляли з ними, просили нічого не відвантажувати, бо це може бути дуже небезпечно для мешканців будинку. На це військові повідомили, що просто будуть робити ремонт. ОСОБА_1 викликав поліцію, щоб припинити їх дії, бо військові на зауваження не реагували. ОСОБА_5 машиною, яка належить ОСОБА_1 , перегородила виїзд військовим з двору. Приїхала поліція. Що було далі їй не відомо, бо вона пішла на роботу. Сам ОСОБА_1 не сів за кермо, бо був позбавлений права керування. Не знає в якому стані був ОСОБА_1 , бо близько до нього не підходила. Суддя критично ставиться до таких пояснень свідка в тій частині, що автомобілем керувала ОСОБА_5 , а не ОСОБА_1 , оскільки за змістом наданих пояснень коли свідок прибула на місце, там вже знаходився ОСОБА_1 , який побачив військових, про що і повідомив свідка, тобто вона не могла бачити, хто саме керував транспортним засобом, коли той прибув на місце. Окрім того, такі показання свідка спростовуються відеозаписом, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими вказав, що «він був вимушений приїхати та заблокувати автомобіль» (03-47 – 03-57 хвилина відеозапису). Таким чином, незважаючи на заперечення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 на початку спілкування з поліцейськими, згодом безпосередньо він прямо вказав на те, що саме він приїхав і заблокував вантажівку. Наведені обставини у сукупністю з поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наданими як письмово, так і зафіксованими відеозаписом, є достатніми доказами факту керування ОСОБА_1 автомобілем Mercedes Benz ML 320 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Суддя зважає на той факт, що в ході подальшого спілкування ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом, але розцінює таку позицію особи, що притягається до відповідальності, способом захисту задля ухилення від відповідальності.
Стосовно кваліфікації діяння ОСОБА_1 суддя зазначає наступне.
Так, згідно із п. 3 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395: «повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП). 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП. Водночас, захисником надано постанову судді від 05.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, тому доводи захисника в тій частині, що в протоколі мало б бути зазначено про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є слушними. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Той факт, що правопорушення вчинено особою повторно протягом року, має бути перевірено та доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, у даному випадку, органами Національної поліції. Окрім того, про повторність, як кваліфікуючу ознаку, має бути зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
З урахуванням наведеного, оскільки за змістом протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено про повторність, суддя приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
З урахуванням наведеного, приходжу до переконання про можливість накладення адміністративного стягнення у межах санкції ст. 130 ч.1 КУпАП, а саме штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (у сумі 17000 грн.), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.
Згідно положення ч.3 ст.30 КУпАП, за змістом якої якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті. Таким чином, зважаючи на надану стороною захисту копію постанови судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.12.2024, що набрала законної сили 03.03.2025, згідно якої строк адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування строком на 1 рік станом на час розгляду справи сплив, підстав для застосування ст.30 КУпАП не вбачається. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2026).
На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 247, 283-284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд - 

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.), який перерахувати на р/р UA198999980313090149000005001, отримувач коштів: Донецьке ГУК/м. Донецьк/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави на рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір у розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять грн. 60 коп.).
Відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. 
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання – 3 (три) місяці.

Суддя Н.О. Дюміна