Справа № 135/56/26 
Провадження № 3/135/35/26 

ПОСТАНОВА
іменем України

18.02.2026     м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. ст. 126 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
12.01.2026 інспектором ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Квасніцьким О.О. було складено протокол серії ЕПР1 № 564371 про те, що водій  ОСОБА_1  12.01.2026 о 01 год 10 хв в м. Ладижин по вулиці Наконечного керував вантажним автомобілем марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Lankmobil», державний номерний знак НОМЕР_2 , без посвідчення водія відповідної категорії, правопорушення вчинено повторно протягом року, що було кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча були належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судовими повістками. Даних про поважні причини його неявки суд не встановив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до правових позицій Європейського суду з прав людини, сформованих, зокрема, у справах «Бондаренко та інші проти України» та «Волохи проти України», учасник провадження зобов`язаний сумлінно реалізовувати свої процесуальні права, проявляти належну зацікавленість у перебігу справи та виконувати процесуальні обов`язки; саме його пасивна чи недобросовісна поведінка не може перешкоджати здійсненню правосуддя у розумний строк.
Беручи до уваги належне повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про розгляд справи, відсутність відомостей про поважні причини її неявки, а також необхідність дотримання вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності на підставі наявних у матеріалах доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
За змістом статті 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями статті 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Згідно з статтею 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та ін.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Диспозиція частини 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті.
Матеріали справи складаються виключно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 564371 від 12.01.2026, складеного працівником поліції відповідно до статті 256 КУпАП.
Водночас в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази (рішення суб`єкта владних повноважень, довідки, витягу з реєстрів тощо) на підтвердження вчинення протягом року ОСОБА_1 порушень, передбачених частинами другою – четвертою статті 126 КУпАП, а отже відсутні правові підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявна повторність вчинення адміністративного правопорушення, як цього вимагає диспозиція частини 5 статті 126 КУпАП.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово підкреслював, що протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом; обставини, викладені в ньому, мають бути перевірені за допомогою інших належних та допустимих доказів, а обов`язок їх збирання покладається на орган (посадову особу), який склав протокол. Суд не вправі перебирати на себе функції обвинувачення й самостійно відшукувати докази винуватості особи.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2025 № 335/6977/22 (пункт 51) зазначила, що складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень.
У постанові від 22.06.2023 № 752/5417/19 (пункт 52) також підкреслено, що протокол фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства і не є рішенням, що створює правові наслідки чи змінює стан суб`єктивних прав особи, оскільки таким рішенням є постанова, яка приймається на підставі протоколу.
Суд звертає увагу, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення він не має права виходити за межі фактичних обставин, викладених у протоколі, а також не може самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це порушуватиме право на захист особи та принцип рівності сторін процесу.
З огляду на викладене вище, фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості особи повинні тлумачитися на її користь. Це є важливим принципом при вирішенні справи по суті та унеможливлює в даному випадку ухвалення постанови про визнання особи винною.
Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), згідно з якою доказування має ґрунтуватися на сукупності ознак або неспростовних презумпцій, які є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими між собою. Якщо такі ознаки відсутні, винуватість особи не може бути доведена поза розумним сумнівом (п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з посиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey)).
Згідно з позицією ЄСПЛ, «розумний сумнів – це сумнів, що ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих доказів або їх відсутності, і є таким, що змусив би особу утриматися від ухвалення рішення у питаннях, які мають для неї найбільше значення».
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, якщо суд встановив, що в діях особи, щодо якої складено протокол, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, дані, що містяться у протоколі серії ЕПР1 № 564371 від 12.01.2026, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а отже, існують підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто через відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
На підставі викладеного, керуючись статями 247, 256, 268, 278 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126 КУпАП,  за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 564371 від 12.01.2026, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.
Суддя