Справа №587/5539/25
Провадження №2-а/592/28/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючої судді Титаренко В.В., за участю секретаря судового засідання Каплін А.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
встановив:
25.12.2025 до суду за підсудністю надійшла справа за позовом ОСОБА_1 (далі – позивач), через представника ОСОБА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову СУ № 315/2025 від 03.02.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, судові витрати, витрати на правову допомогу покласти на відповідача.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення СУ № 315/2025 від 03.02.2025, ОСОБА_1 01.02.2025 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Зазначає, що ОСОБА_1 дійсно був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого йому було запропоновано пройти військово-лікарську комісію. Він відмовився від проходження ВЛК саме в ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки стояв на військовому обліку саме в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після зазначених подій ОСОБА_1 самостійно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку якого він перебував, та у встановленому порядку пройшов військово-лікарську комісію. За результатами проходження ВЛК 18 березня 2025 року він був призваний на військову службу. 17.04.2025 ОСОБА_1 склав військову присягу та приступив до виконання обов`язків військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . Вказує про те, що на момент виявлення факту існування постанови та здійснення примусового списання коштів ОСОБА_1 уже був діючим військовослужбовцем. Через специфіку проходження військової служби, зокрема виконання бойових чи службових завдань, обмеженість доступу до цивільної інфраструктури та зв`язку, він не мав можливості своєчасно звернутися за правовою допомогою, що стало наслідком пропущення строку для оскарження. Блокування банківських рахунків ОСОБА_1 відбулося 24.10.2025, про що він дізнався вже після фактичного списання коштів. Інформація щодо наявності постанови про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності стала відома його лише після примусового списання з його банківського рахунку грошових коштів, до цього моменту будь-яких відомостей про складення відносно нього адміністративних матеріалів чи розгляд справи він не мав, що свідчить про відсутність належного повідомлення з боку органу, який розглядав справу.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Щодо суті вчиненого правопорушення зазначає, що згідно з довідкою про доставлення (супроводження) громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.02.2025 №б\н, громадянин ОСОБА_1 , як порушник військового обліку, добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі працівника поліції Райденко О.В., номер жетону працівника поліції 180131. Під час перебування Позивача в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою дотримання вимог чинного законодавства та у зв`язку з відсутністю у Позивача чинного висновку ВЛК щодо ступеня придатності до військової служби, йому було запропоновано виконати обов`язок, передбачений законом, а саме — пройти військово-лікарську комісію. Водночас Позивач відмовився від початку проходження зазначеної процедури. При цьому Позивач висловлював заперечення без надання належних підтверджуючих документів, казав, що відносно його відкрите кримінальне провадження, також посилався на стан здоров`я та необхідність участі адвоката, здійснював телефонні дзвінки своєму представнику, а також допускав некоректні та провокативні висловлювання на адресу працівників ТЦК та СП. Водночас Позивач не був обмежений у користуванні мобільним телефоном та мав можливість дистанційно спілкуватися з адвокатом, який у телефонному режимі надавав йому рекомендації щодо поведінки, спрямованої на уникнення проходження військово-лікарської комісії. Отже, своїми діями Позивач свідомо створював штучні умови, спрямовані на ухилення від проходження військово-лікарської комісії, а також на ускладнення та порушення встановленої процедури оформлення адміністративних матеріалів. У зв`язку з чим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо Позивача був складений протокол серії СУ №315/2025 від 01.02.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, розгляд справи було призначено на 03.02.2025 року на 12 год. 10 хвилин. Під час складання адміністративного протоколу Позивач продовжував поводитися некоректно та вчиняв дії, що перешкоджали належному дотриманню встановленої процедури його оформлення, зокрема, відмовлявся від підписання протоколу. Вказані дії фіксувалися на портативну боді-камеру (відеорегєстратор) марки «Boblov», №1.
Ухвалою від 30.12.2025 суд відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач та його представник про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, представник відповідача надала до суду клопотання про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі.
Суд, дослідив матеріали справи, встановив такі обставини та зміст спірних правовідносин.
Щодо клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду слід зазначити таке.
Строки звернення до суду визначені ст. 122 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).
За змістом ч. 1 ст. 123 КАС України в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, у рішенні "Іліан проти Туреччини", що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Так, зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення СУ № 315/2025 від 03.02.2025 вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, докази отримання останнім копії постанови про накладення адміністративного стягнення СУ № 315/2025 від 03.02.2025 також відсутні.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 17.04.2025 склав військову присягу та приступив до виконання обов`язків військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . 
23.10.2025 постановою заступника начальника Ковпаківського ВДВС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було накладено арешт на кошти боржника та ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою до адвоката, у зв`язку з чим 24.11.2025 було укладено договір про надання правничої допомоги. Вже 27.11.2025 представник ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, через засоби поштового зв`язку. 
За таких обставин, ураховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, копію постанови не отримував, 27.04.2025 склав військову присягу у в/ч НОМЕР_1 , та на момент накладення арешту на кошти боржника вже ніс службу у військовій частині НОМЕР_1 , суд дійшов висновку, що доводи позивача про поважність причин пропуску звернення до адміністративного суду є обґрунтованими, а тому строк звернення до суду слід поновити.
Згідно з довідкою про доставлення (супроводження) громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, громадянин ОСОБА_1 , як порушник військового обліку, був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівником поліції ОСОБА_4 , номер жетону працівника поліції 180131 (а.с. 41).
01.02.2025 помічник начальника центру з правової роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенант юстиції ОСОБА_5 склав протокол про адміністративне правопорушення СУ № 315/2025 щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого 01.02.2025 об 11 год 30 хв було виявлено, що гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії (що підтверджується витягом із журналу та записом на портативну боді-камеру), таким чином абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 41).
03.02.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 розглянувши протокол про адміністративне правопорушення стосовно гр. ОСОБА_1 від 01.02.2025 серія СУ № 315/2025 встановив, що у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса АДРЕСА_1 ) було виявлено, що гр. ОСОБА_1 01.02.2025 відмовився від проходження військово-лікарської комісії (що підтверджується витягом із журналу та записом на портативну боді-камеру від 01.02.2025) таким чином порушив абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в особливий період (а.с. 42, 13-14).
З військового квитка серії НОМЕР_2 від 18.03.2025 ОСОБА_1 вбачається, що він прийняв військову присягу 17.04.2025 у вч НОМЕР_1 , останнього 18.03.2025 знято з військового обліку (а.с. 15-18).
23.10.2025 заступником начальника Ковпаківського ВДВС у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бондаренко В.О. винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 77483058 (а.с. 19-20).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Так, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 210-1 КУпАП.
Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у порушенні якої позивача визнано винним оскаржуваною ним постановою, передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, крім іншого, проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України.
Проходження військовозобов`язаною особою обов`язкового медичного огляду є невід`ємною складовою військового обов`язку.
Аналіз вищенаведених норм дає можливість дійти висновку, що відмова від проходження медичного огляду ВЛК суперечить чинному законодавству, проходження медичного огляду ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560). Порядок №560 визначає, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.
За приписами п.п. 69 Порядку № 560 особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.
Даних про те, що позивач станом на момент винесення постанови мав чинне рішення (постанову) про придатність до військової служби матеріали справи не містять.
Пунктом 74 Порядку № 560 визначено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Відповідно до п. 3.1 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 (далі Положення) медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду за формою, наведеною у додатку 12 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, та видається військовозобов`язаному під особистий підпис.
Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.
Проте, позивач, всупереч наведеним вимогам закону, безпідставно відмовився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, що є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Оскільки ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним, відмовився від проходження медичного огляду за направленням в особливий період, чим порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Твердження позивача щодо того, що він був позбавлений можливості реалізувати гарантовані йому законом права, зокрема право на захист, не знайшли свого підтвердження з огляду на таке.
З відеоматеріалів з камери відеореєстратора вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від початку проходження військово-лікарської комісії, зазначав про необхідність участі адвоката, здійснював телефонні дзвінки своєму представнику.
Проте, Позивач не був обмежений у користуванні мобільним телефоном та мав можливість дистанційно спілкуватися з адвокатом, який у телефонному режимі надавав йому рекомендації.
При цьому ОСОБА_1 було запропоновано забезпечити участь адвоката шляхом його прибуття до приміщення ТЦК та СП для надання правової допомоги. Однак, останній відмовився від зазначеної пропозиції, посилаючись на необхідність особисто прибути до адвоката.
Ураховуючи зазначене, суд не знайшов підтвердження порушення відповідачем права на захист позивача під час розгляду справи.
Також із зазначених відеоматеріалів вбачається, що під час складання адміністративного протоколу Позивач продовжував поводитися некоректно та вчиняв дії, що перешкоджали належному дотриманню встановленої процедури його оформлення, у тому числі відмовлявся від підписання протоколу.
З метою належного дотримання процедури оформлення адміністративних матеріалів Позивача було ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення. Під час ознайомлення Позивачем було виявлено граматичну помилку, яку надалі усунуто, після чого на його вимогу було складено новий протокол, зі змістом якого Позивач ознайомився. Водночас, Позивач відмовився від підписання зазначеного протоколу. Крім того, Позивачу в усній формі було повідомлено дату, час та місце розгляду справи, що також зафіксовано на відеофайлах.
Отже, доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо про дату, час і місце розгляду справи, не знайшли свого підтвердження. Позивач був достовірно поінформований про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, однак без поважних причин не з`явився, будучи належним чином повідомленим.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Між тим, в межах цієї справи суд не встановив істотних порушень прав позивача, які б впливали на правомірність відповідного рішення та могли слугувати причиною для скасування оскаржуваної постанови.
Підсумовуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесена правомірно, повноважним на те органом (посадовою особою), яким були всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини справи, на підставі належних та допустимих доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а і відповідно, відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення СУ № 315/2025 від 03.02.2025, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 25500 грн.
За таких обставин, суд вважає, що позивач був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а відтак заявлений позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Судові витрати слід віднести на рахунок позивача відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 5, 9, 72-77, 139, 241, 242, 246, 255, 271, 286 КАС України,
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення, а постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 про накладення адміністративного стягнення СУ № 315/2025 від 03.02.2025 – залишити без змін.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 . 

Суддя Вікторія ТИТАРЕНКО