ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 732/92/26 Суддя (судді) першої інстанції: Карпинська Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Вівдиченко Т.Р., Карпушової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6506205 від 13.01.2026, винесену щодо ОСОБА_1 за порушення частини другої статті 122 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у час інкримінованого правопорушення була оголошена повітряна тривога, а тому поліцейські повинні були припинити роботу та вжити необхідних заходів безпеки, зупинити проведення будь-яких дій і продовжити після завершення тривоги. Крім того, зазначає, що відповідач не роз`яснив прав та не надав йому можливості скористатися правовою допомогою, а також не оголошував постанову. 
Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Зокрема, апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав оцінку тим обставинам, що права смуга для руху була зайнята автомобілем патрульних поліцейських, який рухався зі швидкістю більшою, ніж потік транспортних засобів в лівій смузі для руху. Також апелянт наголошує, що зупинка водія та складення оскаржуваної постанови відбулися у період оголошення повітряної тривоги, тобто у період загрози життю та здоров`ю як патрульних, так і позивача.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 та від 27.03.2026 відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Від представника позивача до суду 31.03.2026 надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився та явку свого представника не забезпечив. 
Згідно частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 13 січня 2026 року інспектором 2 взводу 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області молодшим лейтенантом поліції Цукановим В.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6506205, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП.
Зі змісту постанови серії серії ЕНА № 6506205 слідує, що 13.01.2026 о 14 год. 29 хв. за адресою: вул. Шевченка, 116, м. Чернігів, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21144, д.н.з. НОМЕР_1 , та при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку рухався в крайній лівій смузі для руху при вільній правій, чим порушив пункт 11.5 Правил дорожнього руху. Постанова містить відомості про долучення до неї відео, а саме: п.в.474381.
Позивач вважає оскаржувану постанову відповідача такою, що порушує його права, а тому звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив та зазначив, що поліцейським дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та оголошено застосоване стягнення. Водій ОСОБА_1 сам не припинив рух і вдався до протиправної поведінки під час повітряної тривоги, порушивши 13.01.2026 о 14:29 вимоги п. 11.5 Правил дорожнього руху України, а тому розгляд справи про адміністративне правопорушення під час повітряної тривоги безпосередньо не могло вплинути на зміст прийнятого рішення. 
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 11 Правил дорожнього руху України визначено порядок розташування транспортних засобів на дорозі.
Згідно із п. 11.5 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).
Відповідно до частини другої статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
У відповідності до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Колегією суддів апеляційного суду здійснено перегляд наданого відповідачем оптичного диску із відеозаписом, а також перегляд відеозапису, наявного в підсистемі «Електронний суд» - clip-0.mp4, clip-1.mp4, clip-2.mp4, clip-3.mp4, з яких вбачається, що автомобіль ВАЗ 21144, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був зупинений за порушення вимог п. 11.5 ПДР, на останньому чітко зафіксовано вчинене позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності. 
Відеозаписами підтверджується, що поліцейським дотримано процедуру винесення постанови про адміністративне правопорушення, зокрема, згідно із п. 2.4 а) ПДР пред`явив вимогу надати для перевірки документи, передбачені п. 2.1 ПДР, повідомлено про вчинене правопорушення, роз`яснено права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Аргументи апелянта про порушення відповідачем права позивача на правову допомогу, а також порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, судовою колегією оцінюється критично, оскільки інспектором 2 взводу 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області молодшим лейтенантом поліції Цукановим В.А. роз`яснено його права, зокрема, право на правову допомогу. На запитання чи зрозумілі права, ОСОБА_1 відповів «так». Будь-яких клопотань у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі щодо отримання правової допомоги, ОСОБА_1 не заявляв. 
При цьому, з апеляційної скарги вбачається, що позивач не заперечує факту того, що ним було здійснено виїзд та рух крайньої лівою смугою руху, як і не заперечував цього при розгляді справи поліцейським. 
Наявними в матеріалах справи відеозаписами також підтверджується, що ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 11.5 Правил дорожнього руху, а саме: за адресою: вул. Шевченка, 116, м. Чернігів, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21144, д.н.з. НОМЕР_1 рухався в крайній лівій смузі для руху при вільній правій без мети повороту чи розвороту, чим порушив п.11.5 ПДР - порушення виїзду на крайню ліву смугу, при наявності двох і більше смуг для руху у одному напрямку.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що рух у крайній лівій смузі був безпечним з огляду на перемети заїждженого колесами автомобілів нечищеного снігу (покритий лід), оскільки матеріалами відеозапису підтверджується, що наявність нечищеного снігу, яка б перешкоджала рух крайньою правою смугою відсутня, відтак, за встановлених обставин, підтверджених відеозаписом, позивач у відповідності до ПДР України, мав здійснювати рух якнайближче до правого краю проїзної частини (в даному випадку, в правій смузі).
Безпідставними є доводи апелянта про те, що фактично підставою для зупинки його автомобіля став факт складення на товариша позивача, який раніше також рухався вказаним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а вказаний автомобіль потрапив у відповідну базу даних патрульної поліції, оскільки матеріалами відеозапису чітко підтверджується, що підставою для зупинки стало порушення позивачем вимоги п. 11.5 Правил дорожнього руху, про що повідомлено поліцейським та дотримано процедури притягнення до відповідальності.
Щодо доводів апелянта, які стосуються підозри позивача на стан наркотичного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за статтею 130 КУпАП, суд їх не приймає до уваги, оскільки вказані дії перебувають поза межами предмета спору в цій справі та не можуть бути переглянуті судом на предмет правомірності у спірних правовідносин, оскільки останні стосуються виключно оскарження постанови серії ЕНА № 6506205 від 13 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. 
Крім того, доводи апелянта про те, що він здійснював рух в лівій смузі, оскільки права смуга для руху була зайнята автомобілем патрульних поліцейських, а швидкість руху набагато перевищувала швидкість руху автомобілів у крайній лівій смузі, що будь-якої миті могло призвести до заносу автомобіля, а тому для запобігання утворення аварійної ситуації продовжив рух у лівій смузі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з наданого відповідачем відеозапису встановлено відсутність автомобілів у правій смузі, а також рух транспортного засобу поліцейських із меншою швидкістю на доволі великій відстані до транспортного засобу позивача.
Посилання позивача на те, що під час винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності поліцейськими проігноровано сигнал повітряної тривоги, що є грубим нехтуванням правилами безпеки, не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення. 
Жодних обмежень з боку поліцейських щодо можливості пройти до укриття водію ОСОБА_1 не вбачається.
Дослідивши докази у справі та з`ясувавши всі обставини справи, колегія суддів робить висновок що оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень наданих поліцейському, у спосіб, що передбачений Конституцією України та чинним законодавством України, за наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, а відтак не підлягає скасуванню.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, не спростованими доводами апеляційної скарги, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. 
Згідно з приписами частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 229, 243, 250, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2026 року у справі №732/92/26 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Т.Р.Вівдиченко 

О.В.Карпушова