Справа № 129/3386/25
Провадження № 2/584/190/26 

РІШЕННЯ 
Іменем України

19.02.2026  Путивльський районний суд Сумської області
у складі: головуючого - судді Токарєва С.М.
за участю: секретаря Зікрати Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Путивль в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Служба у справах дітей Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за час перебування в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина – ОСОБА_3 .
Посилаючись на те, що відповідач не бере участі у вихованні сина, не спілкується з ним, не проявляє інтересу до дитини, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування та медичного огляду, повністю відсторонився від виховання дитини, просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини та стягнути з нього понесені судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги просив задовольнити повністю (а.с.76).
Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю (а.с.54). 
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, в судове засідання не з`явився, надіслав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, при ухвалення рішення покладався на розсуд суду (а.с.70).
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.12,14).
Відповідно до акту про встановлення факту фактичного проживання від 2 травня 2025 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 (а.с.15).
Відповідно до характеристики № 479 від 5 травня 2025 року Гранівського старостинського округу Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, ОСОБА_1 проживає на території громади без реєстрації, нарікань зі сторони громадян на її адресу не надходило, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась (а.с.16).
ОСОБА_1 працює у Відокремленому структурному підрозділі «Ладижинський фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету» на посаді практичного психолога з 29 липня 2024 року (а.с.17).
Згідно довідки про доходи № 104-08-22 від 1 травня 2025 року за період з липня 2024 року по квітень 2025 року ОСОБА_1 на посаді практичного психолога нарахований дохід у загальному розмірі 99825 грн. 36 коп. (а.с.18).
Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Краснопільської сільської ради, затвердженим 15.01.2025 за № 9, вважається доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.70-74).
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Згідно з п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. 
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. 
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дійсно ОСОБА_2 , який є батьком неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, матеріальної допомоги не надає, не забезпечує необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини, ухиляється від участі у її вихованні, долею дитини не цікавиться, свідомо нехтує своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.
23 липня 2025 року між адвокатом Доля О.А. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги (а.с.22-23).
Відповідно до квитанції від 23.07.2025, за надання правової допомоги згідно договору від 23.07.2025 позивачем ОСОБА_1 було сплачено адвокату Доля О.А. гонорар у розмірі 10000 грн. (а.с.21).
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Враховуючи вищевикладене, обсяг участі представника в підготовці позову та інших документів, долучених до матеріалів справи, відсутність заперечень з боку відповідача, той факт, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає обґрунтованою та співмірною суму витрат на правничу допомогу, понесену позивачем у розмірі 10000 грн.
На підставі ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, слід повернути з державного бюджету позивачу половину сплаченого нею судового збору, а іншу частину стягнути з відповідача.
Керуючись ст.ст.150, 164, 165, 166 СК України, ч. 4 ст. 206, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа – Краснопільська сільська рада Гайсинського району Вінницької області (місцезнаходження: вул.Центральна, 10-Є, с.Краснопілка, Гайсинський район, Вінницька область), про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.
Позбавити  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини –  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч гривень) витрат на правничу допомогу адвоката.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 605 грн. 60 коп. судового збору, внесеного на рахунок UA208999980313111206000002868, отримувач ГУК у Він. обл/м.Гайсин/22030101, код отримувача 37979858, надавач платіжних послуг отримувача Казначейство України, призначення платежу: *;101; 3692903547; Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) ОСОБА_1 , сплаченого згідно платіжної інструкції № 0.0.4472742566.1 від 23.07.2025.

Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв