РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року 	справа № 580/1444/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гайдаш В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом заступника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України та Центрально-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до Корсунь-Шевченківської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов заступника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України та Центрально-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до Корсунь-Шевченківської міської ради в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Корсунь-Шевченківської міської ради щодо невинесення на розгляд сесії Корсунь-Шевченківської міської ради подання Центрально – Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 13.11.2023 № 1408 та зобов`язати Корсунь-Шевченківську міську раду розглянути на сесії ради подання Центрально – Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 13.11.2023 № 1408 про віднесення земельних ділянок до само залісених та за результатами такого розгляду прийняти акт у формі рішення.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Центральнозахідне МУЛМГ 13.11.2023 звернулося до Корсунь-Шевченківської міської ради з поданням №1408 щодо ухвалення рішення про віднесення 212 земельних ділянок загальною площею 922,2701 га до самозалісених ділянок, проте Корсунь-Шевченківська міська рада листом за № 02-29/5795 від 15.12.2023 повідомила Управління про неможливість їх віднесення до самозалісених земель у зв`язку з відсутності у поданні чіткого переліку земельних ділянок та їх кадастрових номерів. Такі дії органу місцевого самоврядування не сприяють реалізації державної екологічної ініціативи «Масштабне залісення України» та порушують інтереси держави у сфері охорони лісових ресурсів. Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою суду від 19.02.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Корсунь-Шевченківська міська рада подала до суду заяву про визнання позову, у якій зазначила, що відділом земельних відносин міської ради підготовлено проект рішення Корсунь-Шевченківської міської ради про віднесення до самозалісених земельних ділянок загальною площею 4.7128 га розташованих на території Корсунь-Шевченківської міської ради, підготовленого на підставі вищезазначеного листа (подання) Центрально – Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства. Вищевказаний проект рішення включено до порядку денного 121 чергової сесії Корсунь-Шевченківської міської ради 8 скликання під №29, розгляд якого відбудеться 31 березня 2026 року.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.
Згідно з наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що 13.11.2023 Центральнозахідне МУЛМГ звернулося до Корсунь-Шевченківської міської ради з поданням №1408 щодо ухвалення рішення про віднесення 212 земельних ділянок загальною площею 922,2701 га до самозалісених ділянок. До вказаних подань додано інформацію про місце розташування цих самозалісених ділянок (у форматі файлів *geojson) та електронним веб-посиланням. 
Листом від 15.12.2023 за №02-29/5795 Корсунь-Шевченківська міська рада поінформувала Управління про неможливість їх віднесення до самозалісених земельних ділянок у зв`язку з відсутністю чіткого переліку земельних ділянок та кадастрових номерів земельних ділянок. Проте, Управлінням скеровувалося дане подання раді зі схемою місцязнаходження самозалісених ділянок, переліком ділянок у форматі веоізоп та електронним веб-посиланням. 
У відповідь на запит Смілянської окружної прокуратури від 22.12.2025 за №52/3-7624вих-25 щодо розгляду подання від 13.11.2023 №1408 щодо земельних ділянок площею 922,2701 га, Корсунь-Шевченківською міською радою надано відповідь від 30.12.2025 за №01-50/7676, згідно з якою міською радою не приймалося рішення про віднесення до самозалісених земельних ділянок через неможливість визначити цільове призначення та кадастрові номери земельних ділянок.
Також, Корсунь-Шевченківською міською радою до Управління направлено лист №02/09/1/5795 від 29.12.2025 щодо надання чітких координат виявлених ними самозалісених земельних ділянок, а також забезпечити участь представника Управління в обстеженні цих земельних ділянок.
З метою отримання інформації про виконання органом місцевого самоврядування указаних вимог законодавства Смілянська окружна прокуратура 22.12.2025 направила відповідний запит до Корсунь-Шевченківської міської ради.
Листом від 30.12.2025 за №01-50/7676 Корсунь-Шевченківська міська рада поінформувала заступника керівника Смілянської окружної прокуратури, що для вирішення питання віднесення цих земельних ділянок до самозалісених відповідно до ст. 57 Земельного кодексу України виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради до Управління скеровано лист №02-29/1/5795 від 29.12.2025 з тим, щоб Управління надало чіткі координати виявлених ним самозалісених земельних ділянок, а також забезпечити участь представника Управління в обстеженні цих самозалісених земельних ділянок, адже питання їх віднесення до самозалісених потребує виготовлення документації із землеустрою, присвоєння кадастрових номерів та ухвалення рішення радою. Також повідомлено, що обстеження вищезазначених самозалісених земельних ділянок планується здійснити в січні 2026 року в присутності представника ЦЗ МУЛМГ.
Позивач вважає бездіяльність Корсунь-Шевченківської міської ради щодо невинесення на розгляд сесії ради подання Центрально - Західного УЛМГ від 13.11.2023 № 1408 протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VІІ) та статтею 53 КАС України.
Так згідно з частинами першою, третьою статті 23 цього Закону представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до положень Закону №1697-VІІ прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 (далі - Рішення Конституційного Суду України) державні інтереси закріплюються як нормамиКонституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
У вказаному випадку, інтерес держави полягає у необхідності неухильного дотримання вимог законодавства в сфері охорони навколишнього природного середовища.
Відповідно до статей 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, основним національним багатством і перебуває під особливою охороною держави.
Частиною 1статті 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991 №1264-XII (далі - Закон №1264-XII) передбачено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.
Статтею 5 Закон №1264-XII передбачено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
З метою збереження самосійних лісів та подальшого ведення лісового господарства на цих територіях 20.06.2022 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів", яким Земельний кодекс України доповнено ст. 57-1 "Самозалісені землі".
Ураховуючи, що пп. 6 п. 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 29.09.2022, введеного в дію Указом Президента України від 29.09.2022 №675/2022, Кабінет Міністрів України разом із місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування зобов`язано забезпечити безумовне виконання завдань, передбачених Указом Президента України від 07.06.2021 №228/2021.
Враховуючи, що інтереси держави до цього часу залишаються не захищеними, наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.
Відповідно до Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 №521, Державне агентство лісових ресурсів України (Держлісагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.
У свою чергу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.2022 №1003 "Деякі питання реформування управління лісової галузі" територіальним органом Державного агентства лісових ресурсів на території Житомирської та Київської області є Центральне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства.
Статтею 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.
При цьому статтею 1 Лісового кодексу України закріплено, що самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.
Відповідно до статті 57-1 Земельного кодексу України самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.
Віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею.
Віднесення земельної ділянки, що перебуває у користуванні, заставі, до самозалісеної ділянки здійснюється за погодженням із землекористувачем, заставодержателем.
Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.
Віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру.
Віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою.
Віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.
Абзацом 4 частини 4 статті 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" №3613-VI від 07.07.2011 (далі - Закон №3613-VI) передбачено, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника або рішення органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.
Пунктом 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про склад угідь земельної ділянки на угіддя самозалісеної ділянки здійснюється державним кадастровим реєстратором на підставі заяви за формою згідно з додатком 12 власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, без розроблення документації із землеустрою.
Згідно з ч.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон №280/97-ВР) від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Положеннями пункту 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як регулювання земельних відносин.
Земельні відносини відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Земельного кодексу України регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону №280/97-ВР сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок - не рідше ніж один раз на місяць.
Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством (ч.17 ст. 46 Закону №280/97-ВР).
Відповідно до положень частин 1-3 статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті26, пунктами 1,29і31статті43та статтями 55,56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.
Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що вирішення питання про віднесення земельної ділянки, яка є комунальною власністю територіальної громади, до самозалісеної, здійснюється сільськими, селищними та міськими радами шляхом прийняття відповідним органом місцевого самоврядування на пленарному засіданні сесії за наслідками розгляду відповідного подання рішення про віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки або про мотивовану відмову у такому віднесенні.
Під час судового розгляду справи встановлено, що Центральнозахідне МУЛМГ 13.11.2023 звернулося до Корсунь-Шевченківської міської ради з поданням №1408 щодо ухвалення рішення про віднесення 212 земельних ділянок загальною площею 922,2701 га до самозалісених ділянок.
Корсунь-Шевченківська міська рада листом за № 02-29/5795 від 15.12.2023 повідомила Управління про неможливість їх віднесення до самозалісених земель у зв`язку з відсутності у поданні чіткого переліку земельних ділянок та їх кадастрових номерів.
Таким чином, оскільки земельні відносини передбачають, зокрема, віднесення земельних ділянок до самозалісених, а Корсунь-Шевченківська міська рада згідно із ч.1 ст. 122 Земельного кодексу України уповноважена розпоряджатися землями комунальної власності на її території, вирішення питання про віднесення земельних ділянок, указаних у поданні Центрального міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 13.11.2023 №1408 до самозалісених земель повинно було розглядатися виключно на сесії цієї ради з прийняттям рішення відповідно до статті 57-1 Земельного кодексу України.
Разом з тим, в порушення вказаних норм, відповідачем не винесено на розгляд сесії ради таке подання Центрального міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства про віднесення земельних ділянок, зазначених у такому поданні 13.11.2023 за №1408 до самозаліснених, що свідчить про протиправну бездіяльність.
Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені відповідними доказами, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача, що полягає у нерозгляді на сесії Корсунь-Шевченківської міської ради подання Центрального міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства про віднесення земельних ділянок, зазначених у такому поданні 13.11.2023 за №1408 про віднесення земельних ділянок до самозалісених, зазначених у такому поданні.
Оскільки відповідач не прийняв жодного рішення за наслідками розгляду усіх подань Центрального міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язати Корсунь-Шевченківську міську раду розглянути на сесії міської ради подання Центрального міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства про віднесення земельних ділянок, зазначених у такому поданні від 13.11.2023 №1408 щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог заступнка Смілянської окружної прокуратури.
Що стосується заяви Корсунь-Шевченківської ради про визнання позову, суд зазначає наступне.
Частиною четвертою статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву. Суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси (частина шоста статті 47 КАС України).
Аналогічні за змістом норми містить стаття 189 КАС України: позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина перша зазначеної статті); суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси (частина п`ята); суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (частина шоста).
Згідно з частиною четвертою статті 189 КАС України у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.
На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує будь чиї права, свободи або інтереси, а тому заяву відповідача про визнання позову необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.
Зважаючи на встановлені обставини та враховуючи наявність письмових доказів, що підтверджують наведені прокурором доводи у позовній заяві та виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Враховуючи також, що у позовній заяві прокурор обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх судового захисту, позов заступника керівника Смілянської окружної прокуратури належить задовольнити.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, чим допустив протиправну бездіяльність.
Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Доказів понесення витрат, пов`язаних із залученням свідків або проведенням експертиз, не подано, судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 9, 19-22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд- 
вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Корсунь-Шевченківської міської ради щодо невинесення на розгляд сесії Корсунь-Шевченківської міської ради подання Центрально – Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 13.11.2023 № 1408.
Зобов`язати Корсунь-Шевченківську міську раду розглянути на сесії ради подання Центрально – Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 13.11.2023 № 1408 про віднесення земельних ділянок до само залісених та за результатами такого розгляду прийняти акт у формі рішення у порядку, визначеному ч. ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ