ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/877/24  Номер провадження 22-ц/814/327/26	Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,
за участю секретаря: Дороженка Р.Г.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 20 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління служби безпеки України в Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: слідчий слідчого відділу територіального управління Служби безпеки України в Полтавській області Горбовський Вадим Юрійович, Державна казначейська служба України про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, після заміни первісного відповідача - слідчого Горбовського В.Ю. на належного - Управління служби безпеки України в Полтавській області та залучення третьою особою Державну казначейську службу України та уточнення позовних вимог, просив визнати вказану у викладі обставин позову інформацію недостовірною, визнати порушення відповідачем його права на повагу до його гідності розповсюдженням недостовірної інформації щодо нього та членів його сім`ї і відшкодувати з бюджету України 10000000 грн. завданої неправомірними діями посадових осіб моральної шкоди.
Вимоги обґрунтовані тим, що 23.09.2023 в клопотанні про арешт його майна слідчим СБУ була розповсюджена недостовірна інформація:
1) «…громадяни України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , своїми умисними діями перешкоджають законній діяльності Збройних сил України»,
2) «На початку повномасштабної збройної агресії рф проти України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 впроваджували та використовували систему світлових сигналів, якою можливо користувалися російські війська для наведення ракет на об`єкти критичної інфраструктури м. Полтави та військовий аеродром, розташований у територіальних межах міста»,
3) «Крім цього, наявна оперативна інформація свідчить, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на систематичній основі здійснюють збір інформації про польоти, їх напрямки, як учбових, так і бойових вильотів військової авіації, а також переміщення іншої військової техніки на території м. Полтави та Полтавського району». Далі за текстом клопотання слідує роз`яснення, якими саме технічними засобами здійснюється збір інформації це антена на даху будинку АДРЕСА_1 з переліком її радіо-технічних характеристик, які також мають недостовірний характер.
Вказує, що слідчим використано недостовірну інформацію для навмисного введення в оману слідчого суддю, яка постановила ухвалу про арешт майна, що призвело до порушення майнових прав його родини. 
Також ця інформація утворює склад злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України. На даний час жодній особі не повідомлено про підозру, він має статус власника заарештованого майна, а оскільки в порядку КПК України не має можливості використати ефективний спосіб захисту, звернувся до суду з даним позовом.
Розповсюдження недостовірної інформації завдало йому моральної шкоди, яку він оцінив в 10 000 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 20 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог, оскільки інформація отримана під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні не може бути визнана недостовірною та існує інший порядок оскарження такої інформації. Зважаючи на відсутність порушення прав позивача внаслідок поширення недостовірної інформації, суд відмовив і в стягненні моральної шкоди за безпідставністю. 
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.
Вказує, що відсутній інший порядок оскарження недостовірної інформації, що була поширена слідчим в клопотанні про арешт майна, а відтак обраний ним спосіб захисту в порядку пред`явлення цивільного позову є ефективним та відновлює його порушені права та інтереси. 
Звертає увагу, що закриття кримінального провадження свідчить, що поширена інформація слідчим не знайшла підтвердження в ході досудового розслідування, а отже доводить недостовірність поширеної інформації.
В свою чергу поширення недостовірної інформації як наслідок потягло застосування такого протиправного заходу як накладення арешту на його майно, що є самостійною підставою для відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в провадженні УСБУ в Полтавській області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №22023170000000198 від 24 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114 -1 КК України.
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 06 вересня 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Полтавській області Горбовського В.Ю. про проведення обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з метою виявлення та відшукування речей і документів, які б вказували на причетність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до протиправної діяльності.
23 вересня 2023 року старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Полтавській області Горбовський В.Ю. звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №22023170000000198 від 24 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114 -1 КК України, в якому вказував, що «згідно повідомлення 2 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України в Полтавській області від 24.08.2023 №66/5/2/7-2904 та відповіді від 28.08.2023 №66/5/2/7-2936 на доручення слідчого, громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , своїми умисними діями перешкоджають законній діяльності Збройних Сил України». Також у клопотанні зазначено, що «На початку повномасштабної збройної агресії рф проти України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 впроваджували та використовували систему світлових сигналів, якою можливо користувалися російські війська для наведення ракет на об`єкти критичної інфраструктури м. Полтави та військовий аеродром, розташований у територіальних межах міста. Крім цього, наявна оперативна інформація свідчить, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на систематичній основі здійснюють збір інформації про польоти, їх напрямки, як учбових так і бойових вильотів військової авіації, а також переміщення іншої військової техніки на території м. Полтави та Полтавського району». Далі зазначено, якими саме технічними засобами здійснюється збір інформації.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2023 року вказане клопотання слідчого було задоволено, накладено арешт на певне майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому, у зв`язку із зміною правової кваліфікації правопорушення, справа по підслідності була передана до органу національної поліції. 
Згідно повідомлення ГУНП в Полтавській області за № 42565-2025 від 04.03.2025 (327842) на ім`я ОСОБА_1 в ході розслідування кримінального провадження встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, в результаті чого 30.03.2024 було винесено рішення про закриття кримінального провадження №22023170000000198 від 24.08.2023 згідно ст. 284 ч.1 п.2 КПК України.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов висновку, що викладена в процесуальних рішеннях під час досудового розслідування кримінального провадження інформація не може бути визнана недостовірною в порядку пред`явлення позову, оскільки законом визначений інший порядок оскарження такої інформації. Зважаючи, що вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від первісних вимог про визнання недостовірної інформації, в задоволенні яких відмовлено, останні також не підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Згідно з частиною першою статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.
Відповідно до статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Згідно зі статтею 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" у порядку цивільного чи господарського судочинства не
можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та
інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. 
З матеріалів справи вбачається, що підставою звернення до суду ОСОБА_1 зазначив розповсюдження слідчим СБУ в процесуальних документах в межах кримінального провадження з правовою кваліфікацією ст. 114 КК України, інформації яка є недостовірною та принижує його честь і гідність.
Вказував, що така інформація містилась при зверненні до суду в оформленому слідчим СБУ клопотанні про арешт належного йому майна. 
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. 
Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. 
Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим кодексом.
Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим. 
Верховний Суд вважає, що спірні правовідносини не є цивільними. Такі відносини виникли з приводу збирання й оцінки на предмет належності та допустимості доказу, отриманого у кримінальному провадженні. Тому розгляд заявлених вимог як позовних не може відбуватися за правилами жодного виду судочинства. Доводити недостовірність інформації, зафіксованої у вимозі, протиправність складання останньої, неналежність і недопустимість доказів позивач має у кримінальному провадженні на відповідній стадії кримінального процесу, а не заявляючи позовні вимоги до органу, в якому працює слідчий.
Вказаних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 09 грудня 2020 року при розгляді справи справа № 642/2581/17.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2023 року в справі № 646/2173/21 зазначивши, що не підлягає спростуванню інформація, отримана під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки законом встановлений інший порядок оскарження такої інформації (її дослідження здійснюється під час досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні).
Наведені обставини дають підстави для висновку про правильність прийнятого по справі рішення про необґрунтованість заявлених вимог. 
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять посилань на обставини з якими процесуальне законодавство пов`язує скасування чи зміну судового рішення.
Твердження апелянта щодо відсутності іншого порядку оскарження розповсюдженої, на його думку, недостовірної інформації під час кримінального провадження є помилковими та суперечать нормам цивільного законодавства, якими не передбачено визнання недостовірної інформації в процесуальних документах слідчого під час кримінального провадження, оскільки викладення в таких документах інформації не може вважатись способом її поширення, який є обов`язковою складовою правопорушення в сфері захисту немайнових прав особи при пред`явленні вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації. 
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, яка ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 20 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 16 лютого 2026 року.

Судді : О. І. Обідіна Ю.В. Дряниця Л.І. Пилипчук