провадження № 3/294/831/26
справа № 294/719/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року  м. Чуднів

Суддя Чуднівського районного суду Житомирської області Білера І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з ВП № 2 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:
26.04.2025 о 16 год 30 хв водій ОСОБА_1 в м. Чуднів по вул Житомирська. 19 Житомирської області керував транспортним засобом марки «SUBARU», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на рухи. Від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на портативний відеореєстратор 857402, чим порушив п. 2.5 ПДР. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що складено протокол серії ЕПР1 №312510 від 26.04.2025.
Справа призначалась до розгляду неодноразово, а саме: 22.07.2025, 04.09.2025, 07.10.2025, 26.11.2025, 23.12.2025, 03.04.2025 та 23.04.2025.
Судові засідання 22.07.2025, 07.10.2025, 26.11.2025, 23.12.2025 та 03.04.2025 не відбулись через різні об`єктивні причини, в тому числі у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 .
У судовому засіданні 04.09.2025 в режимі відеоконференції був присутній представник ОСОБА_1 – адвокат Кравчун Д.В., який озвучив свою позицію, наголосив, що остаточна його позиція буде викладена у письмових поясненнях, надісланих до суду.
У судовому засіданні 23.04.2026 педставник Кравчун Д.В. підтримав доводи, викладені ним у клопотанні про закриття справи про адміністративне правопорушення та заяві про індивідуалізацію покарання.
Судом також досліджено письмові пояснення ОСОБА_1 та його представника, надіслані на адресу суду неодноразово.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Кравчуна Д.В., у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 2.9.а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положення ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, у тому числі наркотичного.
Відповідно до абз. 1 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 за № 14 (далі – Постанови Пленуму ВСУ), відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. 
Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 4 розділу І Інструкції передбачено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом досліджено долучені органом Національної поліції докази у справі, а саме:
-протокол серії ЕПР1 №312510 від 26.04.2025, складений у строки, передбачені ст. 254 КУпАП, уповноваженою на те посадовою особою органу Національної поліції, в якому викладено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- розписку про роз`яснення прав та обов`язав, передбачених ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, під якою ОСОБА_1 поставив свій підпис;
- розписку про ознайомлення водія з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом, в якій ОСОБА_1 поставив свій підпис;
- довідку інспектора СРПП ВП № 2 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області Булій М. про те, що відповідно до бази ІПНП ГСЦ «Посвідчення водія» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.07.2008 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 ;
- довідку інспектора СРПП ВП № 2 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області Булій М. про те, що транспортний засіб марки «SUBARU», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 ;
- відеозапис з портативного відеореєстратора 857402 та відеофайл VID 20250428_093006_135. З відеофайлу VID 20250428_093006_135 вбачається рух транспортного засобу марки «SUBARU», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по м. Чуднів Житомирської області.
Відеозапис 857402 розпочинається з того, що поліцейський, зупинивши транспортний засіб марки «SUBARU», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підійшов водія та попередивши про здійснення відеофіксації, повідомив, що зупинка водія зумовлена тим, що транспортний засіб перебуває на іноземній реєстрації, попросив надати документи. Після встановлення особи водія поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, оскільки за зовнішнім виглядом очей (звужені зіниці) у нього виникли сумніви. У подальшому, при спілкуванні, ОСОБА_1 зізнався, що напередодні курив коноплю, а тому не бачить сенсу проходити огляд. Поліцейський кілька разів роз`яснив порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння або право водія відмовитись від такого огляду. В кінцевому результаті ОСОБА_1 чітко повідомив, що відмовляється від проходження огляду. Поліцейський розпочав процедуру оформлення адміністративних матералів.
Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Досліджені судом докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності вони підтверджують обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 130 КУпАП. При цьому, будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, судом не встановлені.
Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейський вмовляв його відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, спростовуються відеозаписом з портативного відеореєстратора 857402, з якого вбачається, що поліцейський неодноразово роз`яснив ОСОБА_1 порядок проходження огляду та його право відмовитись від такого огляду, однак жодних дій чи вказівок про те, як саме має вчинити ОСОБА_1 , відеозапис не містить, будь – якої провокативної поведінки в діях поліцейського судом не встановлено. 
Неспроможними також є доводи адвоката Кравчуна Д.В. про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з огляду на таке.
У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
Як стверджується матеріалами даної справи, зокрема відеозаписом із нагрудного відеореєстратора 857402, транспортний засіб марки «SUBARU», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено через його іноземну реєстрацію для перевірки відповідних документів, про що було доведено поліцейським до відома водія в усному порядку.
За таких обставин, у цьому конкретному випадку стверджувати про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а відтак і про неналежність та недопустимість наявних у справі доказів, підстав немає.
Окрім того, вважаю слушним зазначити про те, що правомірність дій поліцейського щодо зупинки транспортного засобу не перебуває у прямому причинному зв`язку із обов`язком водія пройти у встановленому законом порядку відповідний огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки предметом доказування у даній справі є саме фактичні дані щодо відмови водія від проходження такого огляду, які окреслені диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявність складу якої в діях ОСОБА_1 не спростовується наявністю або відсутністю причини для зупинки транспортного засобу.
Не є застосовною у цій справі стаття 266-1 КУпАП, зважаючи на наступне.
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці – це особи, які проходять військову службу».
Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
- на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
- на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
- поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
- під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
- під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Зазначаючи про те, що поліцейським порушено порядок огляду військовослужбовця на стан наркотичного сп`яніння, представником ОСОБА_2 надано суду довідку військової частини НОМЕР_3 за №1961/11073 від 02.07.2025 про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем за контрактом з 23.08.2023. Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 26.04.2025 у період його зупинки екіпажем патрульної поліції виконував обов`язки військової служби, матеріали справи не містять та представником не доведено.
За таких обставин, у цій справі положення ст. 266-1 КУпАП не можуть застосовуватись, натомість правильним є застосування загального порядку проходження огляду ОСОБА_1 на підставі ст. 266 КУпАП, який проводиться працівниками поліції.
Таким чином, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вказаній дорожній обстановці вимог наведених Правил дорожнього руху не дотримався, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, які узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Виходячи з наведеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, беручи до уваги, що умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху та оточуючих, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку скоєного адміністративного правопорушення, враховуючи особу правопорушника, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнавши його таким, що забезпечить мету адміністративного стягнення у вигляді належної міри відповідальності за вчинення правопорушення, з метою виховання порушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. 
При цьому суд не вбачає підстав для застосування до виниклих правовідносин за аналогією ст 69 КК України з метою звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керування транспортним засобом, як просить у своєму клопотанні представник, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є імперативною, яка не передбачає будь – яких виключень.
Ураховуючи те, що у даній справі ОСОБА_1 є особою, яка притягається до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий збір у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП належить сплаті на загальний підставах, а тому суд не вбачає підстав для звільнення від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 130, 268, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень (рахунок для сплати: UA368999980313060149000006001, отримувач коштів: ГУК в Житомир.обл/Житомир.обл/21081300, ЄДРПОУ 37976485) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 80 коп. (рахунок для сплати: UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106/22030106, ЄДРПОУ 37993783).
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений постановою Кабінету Міністрів України.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя     Ірина  БІЛЕРА