Справа № 729/456/26
1-кп/729/104/26 

В И Р О К 
і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026275510000017 від 10.03.2026 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин, Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , 08.03.2026 близько 22 години 30 хвилин, точного часу не встановлено, знаходячись у приміщенні житлового будинку, за місцем свого проживання, що адресою: АДРЕСА_2 , у ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті непорозуміння в спільному побуті, з метою заподіяння тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_4 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, наніс їй один удар кулаком своєї правої руки по її обличчю а область носу та один удар кулаком своєї правої руки по обличчю в область лівого ока, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді 2 (двох) синців на голові (обличчі), які як кожне окремо так і в їх сполучені відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що не спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (GETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.
Отже, своїми умисними діями ОСОБА_3 у відповідності до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» спричинив фізичне насильство, чим вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.
Обвинувальний акт відносно  ОСОБА_3 , у порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду 30.03.2026 року, з клопотанням прокурора про розгляд у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Частинами 2, 3 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена у присутності захисника, адвоката ОСОБА_5 вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений із обмеженням права апеляційного оскарження, згідно із ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Відповідно до частин 2, 3 статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву обвинуваченого про те, що він не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згоден із розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не викликають сумніву у їх об`єктивності та не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому проступку, повністю доведена за результатами спрощеного провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, яка пом`якшуює покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Також при призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушенння, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий.
Враховуючи обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки як щире каяття, його відверте визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, його характеризуючі дані з місця проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, а також те, що покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, при цьому суд враховує, що з моменту вчинення кримінального правопорушення до даного часу обвинувачений інших кримінальних правопорушень не вчинив, скарг на його поведінку не надходило, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Запобіжний захід на досудовому розслідуванні не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 373, 374,376, 381-382 КПК України,-
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази: медичну документацію на ім`я ОСОБА_4 , а саме довідка № 115 про фіксацію тілесних ушкоджень від 09.03.2026 видана КНП «Бобровицька опорна лікарня», завірену копію схеми локалізації тілесних ушкоджень - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження.
У відповідності до ст. 394 ч. 1 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Відповідно до ст. 382 ч. 4 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1