Дата документу 11.02.2026 Справа № 331/5054/23

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 331/5054/23      Пр. № 22-ц/807/63/26	Головуючий у 1-й інстанції: Антоненко М.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
за участі секретаря Смокотіної В.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Територіальна громада м. Запоріжжя в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023року  ОСОБА_1  звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеною заявою (т.с.1 а.с.3-8), в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3  та ОСОБА_4 , який помер   ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.07.2006 року по день смерті ОСОБА_3  -   ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування своєї заяви,   ОСОБА_1 є рідною сестрою    ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтва про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південнно - Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Згідно лікарського свідоцтва № 4163 від 11.08.2022 року ОСОБА_4 помер від алкогольної кардіоміопатії, про що свідчить довідка про причину смерті. За життя    ОСОБА_4 був двічі одружений на  ОСОБА_3 . Перший зареєстрований їх шлюб було розірвано 15.03.1996 року, актовий запис № 58, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження шлюбного прізвища. Потім «Доновські» знову одружилися, а з часом знов розірвали сімейні стосунки, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції серії НОМЕР_1 , яке було видане   ОСОБА_4 та серії НОМЕР_2 , яке було видано ОСОБА_3 їх шлюб було розірвано 04.07.2006 року, про що в книзі реєстрації актів розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 165. Не зважаючи на те, що сторони офіційно розірвали шлюб в 2006 році, вони все одно проживали однією сім`єю без укладення шлюбу, вели спільне господарство, в них були спільні кошти, турбувалися один про одного, тощо. Дітей від шлюбу сторони не мали. На підставі договору дарування від 19.06.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Дячук О.М., зареєстровано в реєстрі № 261, квартира АДРЕСА_1 належала   ОСОБА_1 на праві приватної власності. Саме в цій квартирі проживали брат заявниці ОСОБА_4  та ОСОБА_1 . Померлі особи проживали в цій квартирі з 1998 року по день смерті.   ІНФОРМАЦІЯ_2 померла   ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Мелітополі Запорізької області, проживала за адресою АДРЕСА_2 .   ОСОБА_4 не був зареєстрований в квартирі   ОСОБА_3 , згідно відбитку штемпелю в паспорті померлого ОСОБА_4 був зареєстрований разом зі своєю сестрою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 . 25.05.2022 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу надійшла заява   ОСОБА_4 , який був єдиним спадкоємцем після смерті цивільної дружини ОСОБА_1 . Інші спадкоємці були відсутні. ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори у встановлені законом строки. Проте, оформити спадщину не зміг, оскільки помер.    ОСОБА_4 здійснював поховання   ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про поховання № 162. Поховання брата   ОСОБА_4 здійснювала заявниця, про що свідчить свідоцтво про поховання № НОМЕР_3 . За життя померлий   ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями, друзів в нього не було, спілкувався лише з сестрою та деякими сусідами, які підтверджують той факт, що померлі особи   ОСОБА_3 та   ОСОБА_4 проживали все життя разом, не зважаючи на те, що їх шлюбу було розірвано. Подружжя мали спільний побут, вели спільне господарство. За життя ОСОБА_3 не працювала. Саме   ОСОБА_4 забезпечував родину всім необхідним. На день смерті помер в квартирі, яка за життя належала дружині ОСОБА_3 . В даному випадку після смерті ОСОБА_1 . ОСОБА_1 , як особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини, є спадкоємцем за законом четвертої черги. Заявниця рідна сестра померлого брата є - спадкоємцем другої черги. У зв`язку з цим заявниця за доведення підстав, передбачених ст.1259 ЦК України, може набути права спадкування за законом після смерті свого брата - ОСОБА_4 . Заявниця звернулася до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В., проте оформити спадщину, яка залишилася після смерті брата оформити не може, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 в установленому порядку спадщину не оформив після    ОСОБА_3 , оскільки помер, проте своєчасно подав заяву, строки не пропустив. Постановою приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. від 04.07.2023 року № 106/02-31 ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею ОСОБА_4 , який в свою чергу був спадкоємцем ОСОБА_3 , було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки заявниця не надала документи, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 не видано, у зв`язку з тим, що вчинення таких дій суперечить чинному законодавству України. ОСОБА_4  за життя не оформив спадщину після ОСОБА_3 та не встиг довести у суді факт проживання спадкоємців однією сім`єю з спадкодавцем, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, право власності на спадкове майно до нього не перейшло. Тому, доводити факт проживання спадкодавця та спадкоємця, які є померлими, проте проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менше п`яти років має в судовому порядку доводити заявниця, яка подала у встановлені законом строки заяву про прийняття спадщини за законом після смерті свого рідного брата. У відповідності до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. ОСОБА_4 тривалий час проживав разом з ОСОБА_3 в її квартирі, перед смертю ОСОБА_3 хворіла, брат здійснював за нею догляд, сторони були пов`язані спільним побутом, ОСОБА_4 доглядав померлу, купував їй необхідні ліки, готував їжу, прибирав у квартирі, здійснював її поховання, що буде підтверджено у суді чисельними свідками. Таким чином, в судовому порядку підлягає факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 1216 ПК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно. Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. П.6 рішення Конституційного СУДУ від 03.06.1999р. №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Таким чином, предметом цієї заяви є встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу спадкодавця зі спадкоємцем на день смерті спадкодавця.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Антоненка М.В. (т.с.1 а.с.33-34). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.35) провадження у цій справі відкрито в порядку окремого провадження. Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.57-58) витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. завірені належним чином копії спадкових справ: № 22/2022, відкриту за заявою ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та № 37/2022, відкриту за заявою ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.60-61) замінено первісну заінтересовану особу приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. належною заінтересованою особою - Територіальною громадою м. Запоріжжя в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ.
На виконання вищезазначеної ухвали приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. надано копії спадкових справ (т.с.1 а.с.68-137).
Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.178-179) зобов`язано Департамент соціального захисту населення управління соціальної підтримки населення Запорізької міської ради (пр. Маяковського, 3 м. Запоріжжя, 69035) надати суду завірені належним чином копії матеріалів особової справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 за період з 2015 р. по 2021 р.
На виконання вищезазначеної ухвали Департамент соціального захисту населення управління соціальної підтримки населення Запорізької міської ради надав відповідь (т.с.1 а.с.182).
Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.201-204) витребувано у ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДПС У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ інформацію щодо доходів отриманих за життя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та щодо доходів отриманих за життя ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , за період з 2015 року по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
На виконання вищезазначеної ухвали ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДПС У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ надало відповідь (т.с.1 а.с.209-211).
25 квітня 2025 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів" № 4273-IX, за змістом якого: - внесено до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» такі зміни: «1. Пункт 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено підпунктом 3 такого змісту: «3) змінити найменування місцевих загальних судів, перелік яких визначається додатком до цього Закону. Зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду»; Доповнено додатком такого змісту: «Додаток до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ Перелік місцевих загальних судів, що перейменовуються Змінити найменування таких місцевих загальних судів… 7) у Запорізькій області: Куйбишевський районний суд Запорізької області на Кам`янський районний суд Запорізької області; Жовтневий районний суд Запорізької області на Олександрівський районний суд м. Запоріжжя; Ленінський районний суд м. Запоріжжя на Дніпровський районний суд м. Запоріжжя; Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя на Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя…». Державна реєстрація змін до відомостей про місцеві загальні суди, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, які випливають із цього Закону, здійснена 30 квітня 2025 року (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). 
Рішенням Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2025 року (т.с.2 а.с.29-37) в задоволенні вищезазначеної заяви заявника ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, заявник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  у своїй апеляційній скарзі (т.с.2 а.с.44-59) просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заяву.
В автоматизованому порядку 16.06.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (т.с.2 а.с.73). Ухвалою апеляційного суду від 17.06.2025 року (т.с.2 а.с.74) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 25.06.2025 року (т.с.2 а.с.77). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 26.06.2025 року (т.с.2 а.с.78), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с.2 а.с.79), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (довідка т.с.2 а.с.89).
Заінтересована подала апеляційному судувідзив на вищезазначену апеляційну скаргу сторони заявника у цій справі (т.с.2 а.с.91-113), в якому проти задоволення апеляційної скарги заявника заперечувала.
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 29.10.2025 року об 11.30 годині (т.с.2 а.с.115), не відбувся та був відкладений в порядку задоволення клопотання представника заявника – апелянта ОСОБА_1 – адвоката Левицької Ю.В. про його відкладення о 13.30 годині в цей день через затримку розгляду цієї справи апеляційним судом у зв`язку із повітряними тривогами у Запоріжжі у цей день тощо та обов`язкову участь цього адвоката в іншому суді в іншій справі у цей день о 14.00 годині (т.с.2 а.с.114).
У дане судове засідання повідомлена апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі додатково через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, (т.с.2 а.с.121, 123) заявник ОСОБА_1 не з`явилась, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістила, клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавала. 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності заявника ОСОБА_1  за присутності представника останньої – адвоката Левицької Ю.В. (т.с.2 а.с.60) та представника заінтересованої особи - Територіальної громади м. Запоріжжя в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ – Мірошниченко О.О. (т.с.2 а.с.124-125).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін: заявника ОСОБА_4 – адвоката Левицької Ю.В. та заінтересованої особи - Територіальної громади м. Запоріжжя в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ – Мірошниченко О.О., які у тому числі на запитання апеляційного суду визнали наявність між сторонами у цій справі спору з приводу вищезазначеного спадкового майна, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга заявника ОСОБА_1 в особі представника Левицької Ю.В. у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вищезазначеної заяви заявника у цій справі, керувався ст.ст. 13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України та виходив із такого.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зі змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
 
В пункті першому постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року відзначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з 30.07.1994 р. був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується паспортом (копія - т.с.1 а.с.12-14). 
 
ОСОБА_3 була власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дячук О.М. Запорізького міського нотаріального округу 19.06.1998 року за р. № 261, зареєстрованого ОП ЗМБТІ 23.06.1998 та записано в резервну книгу № 191 за реєстровим № 35320 (т.с.1 а.с.16).
 
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано 04.07.2006 р. (свідоцтво про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 , актовий запис № 165 (т.с.1 а.с.22, 28-29).
 
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південнно - Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.с.1 а.с.11). 
 
Згідно з лікарським свідоцтвом № 4163 від 11.08.2022 року та довідки про причину смерті, ОСОБА_4 помер від алкогольної кардіоміопатії (т.с.1 а.с.11,17). 
 
03.10.2022 за заявою його сестри ОСОБА_1 приватним нотаріусом Запорізького міського округу Сенченком К.В відкрита спадкова справа № 37 за 2022 рік (т.с.1 а.с.69-106).
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть Серії – НОМЕР_6 , актовий запис 3837). Її похованням займався ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про поховання № 162 (т.с.1 а.с.24,101).
 
25.05.2022 за заявою колишнього чоловіка, ОСОБА_4 приватним нотаріусом Сенченко К.В. Запорізького міського округу відкрита спадкова справа № 22 за 2022 рік (т.с.1 а.с.107-136).
 
04.07.2023 за вих. № 106/02-31 приватним нотаріусом Сенченко К.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме: відмовити ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею ОСОБА_4 , який в свою чергу був спадкоємцем ОСОБА_3 , так як вона не надала документи, які підтверджують родинні відносини між   ОСОБА_4 та ОСОБА_3  (т.с.1 а.с.104,105).
 
Відповідно до листа Департаменту реєстраційних послуг (надалі-Департамент) від 07.02.2024 № 01-24/04/0178 зазначено що за відомостями Департаменту станом на 28.11.2021 за адресою: АДРЕСА_2 була зареєстрована одна особа. На теперішній час за вказаною адресою зареєстровані особи відсутні (т.с.1 а.с.145).
 
Листом Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 09.02.2024 повідомлено, що  ОСОБА_3 , 1964 р.н., була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
 
З 01.04.2015 по 31.03.2018 ОСОБА_3 знаходилась на обліку в управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району та отримував субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (житлова субсидія). Житлова субсидія ОСОБА_3 призначалась за зареєстрованим місцем проживання на одну зареєстровану особу (т.с.1 а.с.147).
 
Листом відділу державної реєстрації актів цивільного у Запорізькій області південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.02.2024 року № 833/06.10-01-33, зазначено, що відносно ОСОБА_3 виявлені наступні актові записи, а саме: № 1690 - про народження ОСОБА_5 , № 165 - про розірвання шлюбу з ОСОБА_4 , № 3837 про смерть ОСОБА_3 , № 1560 - про смерть матері ОСОБА_6 , № 575 - про смерть батька ОСОБА_7 (т.с.1 а.с.146).
 
ГУ ДПС У Запорізькій області надано суду першої інстанції відомості щодо доходів за період 2015-2021 р.р. померлих громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (т.с.1 а.с.210).
 
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 90 ЦПК України визначено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.
 
Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок  ОСОБА_8 пояснив суду, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_4 разом із дружиною ОСОБА_9 . Їхними сусідами в будинку АДРЕСА_5 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які заселилися в квартиру АДРЕСА_6 наприкінці 90-х років, їх квартири знаходяться поруч на одному поверсі. Квартира АДРЕСА_6 є однокімнатною. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживали однією сім`єю, ОСОБА_4 працював та утримував ОСОБА_3 , яка займалась домашнім господарством. Чи укладали вони офіційний шлюб, йому не відомо. Дітей в них не було. ОСОБА_4 помер в 2022 році, він був на його похованні. ОСОБА_3 померла раніше ніж її чоловік у 2021 році. Її похованням займався ОСОБА_4 . 
 
Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_9  пояснила суду, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_4 разом із чоловіком ОСОБА_8 . Їхніми сусідами в будинку АДРЕСА_5 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які заселилися в квартиру АДРЕСА_6 наприкінці 90-х років, їх квартири знаходяться поруч на одному поверсі. Вона особисто ніколи в квартирі АДРЕСА_6 не була та не підтримувала дружніх відносини із сусідами. Зі слів ОСОБА_3 їй відомо що остання двічі укладала шлюб з ОСОБА_4 і це було пов`язано з непорозуміннями в їхніх особистих взаємовідносинах. Дітей в них не було. ОСОБА_4 працював на залізниці, потім на кондитерській фабриці та утримував ОСОБА_3 , яка не працювала та зловживала спиртними напоями. Останній час ОСОБА_3 тяжко хворіла, фактично була прикута до ліжка, за нею доглядав ОСОБА_4 . Також, саме він займався похованням ОСОБА_3 у 2021 році. ОСОБА_4 помер через рік після неї в 2022 році.
 
Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4  пояснив суду, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 є його рідним братом. Брат разом із дружиною ОСОБА_3 з 2002 року мешкав за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира є однокімнатною. Вони були одружені з 1987 року, але в 1996 році їх шлюб був розірваний. Дітей в них не було. Не зважаючи не це, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживали однією сім`єю, ОСОБА_4 працював та утримував ОСОБА_3 , яка займалась домашнім господарством. Він періодично їх відвідував, останній раз за чотири місяці перед смертю ОСОБА_3 . Її похованням займався ОСОБА_4 . 
 
Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок  ОСОБА_10 пояснив суду, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 він знайомий з 1993 року, але відносини з ним були не дуже близькі, він більше спілкувався з братом ОСОБА_4 . Вони мешкали в квартирі АДРЕСА_7 року він відвідував їх 5-6 разів. Причини розірвання їх шлюбу йому не відомі, дітей в них не було. ОСОБА_4 працював на залізниці, потім на кондитерській фабриці, помер у 2022 році. В останній раз він його бачив за вісім місяців перед смертю. 
 
За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.
 
Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
 
Належними і допустимими доказами проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та інше.
 
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16 (провадження № 61-21748св18).
 
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1987 р. по 04.07.2006 р. ОСОБА_3 дітей не мала, та з 04.07.2006 року по день смерті була не одружена. Заявниця не зареєструвала місце проживання колишнього чоловіка у належній її квартирі, а тому в неї не виникло з ОСОБА_4 спільних прав та обов`язків притаманних подружжю по спільному утриманню свого житла.
 
Суд першої інстанції звертав увагу на те, що  ОСОБА_3 не залишено заповіту, а відтак вона не заявила бажання спадкодавиці передати у спадок свою квартиру колишньому чоловіку. 
 
Відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України “Деякі питання виплати державної соціальної допомоги” № 632 від 22 липня 2020 року. При нарахуванні субсидії - обчислюється середньомісячний сукупний дохід домогосподарства. Так, домогосподарством є особи, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують свої кошти та витрачають їх. Ці особи можуть перебувати в родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати в будь-яких з цих стосунків або бути і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи.
 
Вивчені судом першої інстанції докази підтверджують, що житлова субсидія ОСОБА_3 призначалась за зареєстрованим місцем проживання на одну зареєстровану особу.
 
Вказаним спростовуються докази, надані заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме: довідка ОСББ «Олімпійська 18 А» від 29.05.2024 р. про те, що ОСОБА_4 фактично мешкав в квартирі АДРЕСА_6 – червня 1998 р. по серпень 2022 р. та акт проживання особи від 29.05.2024 р. (т.с.1 а.с.189)
 
Наданими суду письмовими доказами не доведено реальності сімейних відносин, наявності спільного бюджету з померлою, їх спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, а відтак факту проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 04.07.2006 року по 28.11.2021 року, а також наявності між ними відносин, притаманних сім`ї.
 
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України (допустимість доказів), обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18).
 
Суд першої інстанції критично поставився до показів допитаних свідків, на переконання яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, оскільки: свідок ОСОБА_8 не був близькою особою для ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як сусід лише періодично бачився з ними; свідок ОСОБА_9 не була близькою особою для ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як сусідка лише періодично бачилась з ними, особисто ніколи в квартирі АДРЕСА_6 не була та не підтримувала дружніх відносини із сусідами; свідок ОСОБА_4 , брат померлого ОСОБА_4 , лише періодично бачився з братом та ОСОБА_3 , стосовно їх взаємних прав та обов`язків, зокрема спільного придбання майна, нічого суду не повідомив; свідок ОСОБА_10 не був близькою особою для ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , с 1993 р. по 2021 р. відвідував їх в квартирі АДРЕСА_1 лише 5-6 разів.
 
Тобто, як встановлено судом першої інстанції, показання вказаних свідків та спільні фотографії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не можуть свідчити про факт спільного проживання сторін однією сім`єю без державної реєстрації у період з 04.07.2006 р. по дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 , та не можуть бути визначальними у вирішенні даного питання.
 
Проте, із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись повністю не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції цим вимогам ЦПК України у цій справі відповідає лише частково.
Оскільки, суд першої інстанції при правильно встановлених фактичних обставинах цієї справи в межах окремого провадження, дійшов неправильного висновку по суті заяви, так як не звернув належної уваги на те, що наявний спір про право заявника  ОСОБА_1 , як спадкоємця другої черги після смерті рідного брата ОСОБА_4 та заінтересованою особою - Територіальною громадою м. Запоріжжя в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (ст. 1277 ЦК України) з приводу спадкового майна – квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_3 , яка померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 - колишній дружині ОСОБА_4 , який 10.08.2022 року.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Проте, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.
Судовими рішеннями в силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України є: …2) рішення, 3) постанови…
Згідно із ст. 294 ч. 6 ЦПК України якщо під час розгляди справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони можуть подати позов на загальних підставах.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони заявника лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи. 
Крім того, встановлено, що рішенням, що оскаржується, суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України. 
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2025 року у цій справі слід скасувати; ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови; заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Територіальна громада м. Запоріжжя в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у цій справі залишити без розгляду.
Роз`яснити ОСОБА_1 її право подати позов на загальних підставах. 
Керуючись ст. ст. 12, 294 ч. 6, 367-368, 372, 377, 381 ч. 1, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2025 року у цій справі скасувати.
Ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови.
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Територіальна громада м. Запоріжжя в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у цій справі залишити без розгляду.
Роз`яснити ОСОБА_1 її право подати позов на загальних підставах. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена безпосередньо в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 13.02.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А.	Трофимова Д.А.