ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/951/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №695/2501/14-ц Категорія: на ухвалу  	Ватажок-Сташинська А.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді 	Василенко Л. І., Новіков О. М.	

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2026 (повний текст ухвали складено 16.03.2026, суддя в суді першої інстанції Ватажок-Сташинська А. В.) про повернення без розгляду скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо умисного порушення ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», скасування сфальсифікованих документів та повернення безпідставно розтрачених коштів,

в с т а н о в и в :

у березні 2026 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця Щербатюк Л.О. щодо не зупинення ВП № 48526390, винесення сфальсифікованої «Вимоги» та постанови про арешт від 09.03.2026; скасувати постанову про арешт коштів боржника від 09.03.2026 та визнати нечинною «Вимогу», надіслану роботодавцю 09.03.2026; у порядку повороту виконання рішення зобов`язати Золотоніський ВДВС повернути ОСОБА_2 безпідставно стягнуті кошти у сумі 84 587,64 грн, перераховані 09.03.2026 за незаконною платіжною інструкцією № 3070 на користь неналежного стягувача; зобов`язати виконавця негайно винести постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 48526390 на підставі ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»; винести окрему ухвалу щодо ознак злочинів (ст. 191, 364, 366 КК України) та направити її до ДБР та СБУ.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2026 скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо умисного порушення ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», скасування сфальсифікованих документів та повернення безпідставно розтрачених коштів повернуто без розгляду з тих підстав, що згідно з ч. 5 ст. 448 ЦПК України суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду. Однак скаргу подано без додержання вимог ч. 3 ст. 448 ЦПК України, а саме скарга не містить: ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця; зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону.
Щодо вимоги скарги про зобов`язання Золотоніського ВДВС у порядку повороту виконання рішення повернути ОСОБА_2 безпідставно стягнуті кошти у сумі 84 587,64 грн, перераховані 09.03.2026 за незаконною платіжною інструкцією № 3070 на користь неналежного стягувача, судом зазначено, що питання повороту виконання рішення регламентовані нормою статті 444 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2026 як незаконну, та направити справудо суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за скаргою та її невідкладного розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що твердження суду про відсутність у скарзі необхідних даних є завідомо неправдивим. Так, у скарзі прямо вказано номер ВП № 48526390, що є ідентифікатором для доступу до АСВП. У скарзі чітко зазначено дату виявлення порушення - 09.03.2026 р. (день винесення сфальсифікованої «Вимоги» та постанови про арешт). Також скарга містить детальний виклад порушень ст. 34 Закону про ВП. 
Вказує, що повернення скарги судом є умисним ухиленням від здійснення судового контролю (ст. 447-451 ЦПК). 
Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило. 
Відповідно до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В даному випадку оскаржується ухвала про повернення, яка зазначена в пункті 6 частини першої статті 353 ЦПК України. Зважаючи на викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (стаття 447-1 ЦПК України).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 448 ЦПК України скарга повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
4) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються;
5) ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження;
6) номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа;
7) дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця;
8) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;
9) викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги;
10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги.
Згідно з частиною ч. 4 ст. 448 ЦПК України до скарги додаються:
1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і такі документи раніше не подавалися;
2) докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Повертаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що скаргу подано без додержання вимог частини третьої цієї статті. 
Згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Аналізуючи вимоги вище вказаного процесуального закону щодо обов`язку заявника вказати дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця, вбачається, що законодавець цим переслідував мету, щоб суд відразу при отриманні такої скарги міг визначити чи не порушений особою строк на звернення з такою скаргою, враховуючи строки на розгляд такої скарги судом, щоб в подальшому діяти відповідно до вимог процесуального закону, зокрема, вирішувати питання про залишення без розгляду з цих підстав, поновлення строку тощо. 
Повернувши ОСОБА_2 скаргу без розгляду, суд першої інстанції не створив для сторони скаржника належні умови для того, щоб він міг реалізувати свої процесуальні права у спосіб та порядку що гарантовані нормами процесуального права, та не звернув уваги на те, що оскаржувана постанова державного виконавця винесена 09.03.2026, про що вказав сам ОСОБА_2 у скарзі та те, що дізнався він про неї в день винесення, при цьому скаргу до суду першої інстанції він подав 12.03.2026, відповідно строк на звернення із скаргу до суду ним формально дотримано.
При цьому на думку колегії суддів, не зазначення скаржником лише номера ідентифікатора не є суттєвою перешкодою для з`ясування усіх обставин справи та вирішення скарги по суті вимог, оскільки скаржник помилково вважав, що ідентифікатором є сам номер виконавчого провадження. 
Крім того, виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.
Враховуючи зазначені обставини, повернення скарги без розгляду у даному випадку є проявом надмірного формалізму.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував вказаних вимог закону та передчасно дійшов висновку про повернення скарги без розгляду.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Отже ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2026 про повернення без розгляду скарги у даній справі слід скасувати з вказаних підстав, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

у х в а л и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2026 про повернення без розгляду скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо умисного порушення ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», скасування сфальсифікованих документів та повернення безпідставно розтрачених коштів – скасувати.
Матеріали даної цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 07.04.2026.

Суддя-доповідач

Судді