Справа № 947/6209/25
Провадження № 2/0182/1280/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

04.02.2026 року        м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого – судді Кобеляцької - Шаховал І.О.
секретар Іванова Т.С.
за участю позивача ОСОБА_1 
представника позивача Дятлова А.М.
розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 , який звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання –
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , який звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва на право власності належала двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Оскільки вона досягла похилого віку, то запропонувала своїй знайомій ОСОБА_5 укласти з нею спадковий договір. ОСОБА_6 запропонувала їй формально укласти договір з її донькою ОСОБА_4 , завіривши, що доглядати позивачку буде саме вона. ОСОБА_3 погодилась на ці умови і 11.04.2016 року уклала спадковий договір із ОСОБА_4 . При підписанні спадкового договору, нотаріус ОСОБА_7 роз`яснив позивачці, що право власності на квартиру залишається за нею, оскільки до її смерті на квартиру накладена заборона відчуження, і , якщо умови спадкового договору не будуть виконуватись, вона може цей договір розірвати в судовому порядку. Даний договір вона підписала і лише згодом дізналась, що нотаріус неправильно їй роз`яснив умови договору і не довівши їй до відома, що вона вже не є власницею квартири. З моменту підписання спадкового договору, догляд за нею фактично здійснювала ОСОБА_6 , яка разом з нею проживала. Відповідачка за нею ніколи не доглядала і про неї не піклувалась. Тільки фотографувала їх з мамою, де вона виглядала доглянутою і задоволеною. Після вторгнення в Україну рф, в липні 2022 року, коли почались обстріли ОСОБА_8 , вони з ОСОБА_9 разом з речами та документами переїхали до ОСОБА_4 в Одесу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Наступного дня після її смерті відповідачка зібрала її речі і відправила на таксі в ОСОБА_8 під обстріли. В ОСОБА_8 її підібрали сусіди, які до цих пір й піклуються про неї. Відповідачка жодного дня про неї не турбувалась, не привозила їй їжі, не доглядала за нею. Нікополь знаходиться під постійними обстрілами. Вона зараз майже не ходить. Жодні відносини між ними, крім негативних, відсутні. На даний момент її доглядає донька колишнього чоловіка ОСОБА_10 , яка здійснює оплату комунальних платежів, купує ліки, продукти харчування, доглядає за її квартирою, оформлює їй субсидію. Коли ОСОБА_11 подзвонила ОСОБА_12 з приводу невиконання нею обов`язків по спадковому договору, вона зухвало відповіла, що квартира все-одно належить їй. Вона думає, що при укладанні спадкового договору ОСОБА_12 та ОСОБА_13 сподівались, що вона скоро помре і їм не доведеться виконувати жодних зобов`язань. Вважає, що, оскільки відповідачка ОСОБА_4 не виконувала і не виконує жодного обов`язку, покладеного на неї Договором від 11.04.2016 року, даний договір необхідно розірвати. 
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала і додатково суду пояснила, що їй допомагає ОСОБА_14 і деякі сусіди. До цього вона жила в Одесі. Коли ОСОБА_12 привезла її в ОСОБА_8 , то кинула біля під`їзда, як собаку. Вона стояла, поки не вийшла сусідка і не забрала її до себе в квартиру. В її квартирі було брудно і страшно. В Одесі її ОСОБА_13 побила і вигнала з квартири. І вона була на вулиці, а назад її ніхто не звав. ОСОБА_15 її погано, недоїдками. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ходили на вулицю, а її закривали в квартирі та слідкували за нею. Вона плакала, а вони її принижували. Коли вона хворіла, то ліки їй ніхто не купував. Тільки давали малину. Били її часто і всяко. Вона їх боялась. І спати вночі боялась. Ніякого нового одягу їй також не купували. Зараз вона ходить в тому одязі, що їй дали люди. Пенсію вони в неї забирали, вона її не бачила. Коли її привезли в ОСОБА_8 , вона зраділа, бо тут їй набагато краще, ніж в Одесі було, хоч і обстрілюють. Зараз нею опікується ОСОБА_16 , приносить їсти, ліки, розмовляє з нею. А в Одесі вона мучалась.
Представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги своєї довірительки теж підтримав в повному обсязі і додатково суду пояснив, що на час укладення спадкового договору, його довірительці було 80 років і вона погано розуміла, що вона підписує. Однак, піклувалась про позивачку не відповідачка, а її мати, з якою позивачка дружила. Жодного фото з позивачкою у відповідачки немає, бо вона нею не опікувалась. Коли померла ОСОБА_13 , відповідачка зібрала речі позивачки і відправила її в ОСОБА_8 . Зараз позивачку доглядають сусіди, більше за всіх – ОСОБА_10 . Між сторонами по справі неприязні стосунки, вони не спілкуються. 
Відповідачка до суду не прибула, про причину неявки суду не повідомила. Її представник ОСОБА_17 пояснила суду, що у її довірительки відсутнє світло, тому вона просить справу перенести на іншу дату. Хоча, представник відповідачки знайшла можливість приєднатись до судового засідання і мала можливість так само забезпечити явку ОСОБА_4 . Більш того, представник відповідачки ОСОБА_17 приєдналась до підготовчого судового засідання. А коли суд видалився до нарадчої кімнати, зв`язок перервала і більше на запити та запрошення секретаря судового засідання не відповідала. Про причину неявки в судове засідання, під час якого розглядалась дана справа по суті, суд не повідомила. Суд вважає неявку сторони відповідача в судове засідання неявкою з неповажних причин. І розцінює дані дії, як зловживання своїми процесуальними правами.
З огляду на вік позивачки, її стан здоров`я, суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутність відповідача та її представника, тим більше, що свою думку відповідачка висловила у відзиві на позовну заяву (а.с.28-33 т.1), в якому просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на наступне.
Так, на її думку, заявник ОСОБА_18 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , не є належним позивачем, оскільки не додав до матеріалів справи ані довіреність, ані договір з підписом своєї клієнтки. Крім того, позовна заява містить ознаки зловживання процесуальними правами, оскільки із тексту позовної заяви вбачається, що на день подання позову до суду, ОСОБА_3 проживає в зоні активних бойових дій (м.Нікополь). Однак, у суді не надано жодних письмових підтверджень її справжньої позиції, пояснень, заяв тощо. Тому, враховуючи поважний вік ОСОБА_3 , в неї є сумнів, що адвокат Дятлов А.М. виконує волевиявлення ОСОБА_3 . Більш того, вважає, що договір укладено належним чином, обов`язки нею виконувались і виконуються також належним чином. Вона надавала допомогу і своїй матері, і позивачці по справі ще до укладання договору. Весь період після укладення договору вони з позивачкою та її матір`ю проживали, як одна родина. Вона фактично проживала на два міста, бо в Одесі проживали її чоловік та син. А в ОСОБА_8 – мама та позивачка по справі, якими вона опікувалась. Це підтверджується численними записами про проходження медичних обстежень у лікарів, купівлею слухового апарату, придбанням ліків, копіями чеків за період з 2022 року по теперішній час. Пенсійні виплати ОСОБА_3 приносив працівник пошти і видавав їй особисто на руки. 16.07.2022 року позивачка разом з її мамою ОСОБА_4 переїхали до неї в Одесу, оскільки в Нікополі стало небезпечно. В Одесі позивачка проживала до самої смерті її матері ОСОБА_4 . Після похорону мами вона знаходилась у дуже пригніченому стані, весь час сумуючи за нею. Тому, коли позивачка захотіла на кілька днів з`їздити до ОСОБА_8 , щоб подивитись в якому стані її квартира, вона не заперечувала і запропонувала свою допомогу у доставці позивачки в ОСОБА_8 та повернення в Одесу, коли вона захоче. По теперішній час вона передає рейсовими автобусами позивачці по справі продукти харчування та все необхідне, оплачує комунальні послуги тощо. Однак, на позивачку чинить тиск її сусідка на ім`я ОСОБА_19 , яка відібрала в неї пенсійну картку, зачиняє її одну в квартирі та з корисливих мотивів ініціювала позов до суду про розірвання договору довічного утримання. У січні 2024 року вона, ризикуючи власним здоров`ям, приїздила в ОСОБА_8 і вмовляла позивачку повернутись з нею в Одесу. Але позивачка, налякана сусідкою, відмовилась повертатись з нею. Тому, вважає, що позовні вимоги надумані та ініційовані не за власним бажанням позивачки. Обставини, викладені в позові, не підтверджені належними доказами, тому не підлягають задоволенню. Позивач фактично намагається поставити під сумнів зміст та юридичну природу договору, посилаючись на те, що «нотаріусом, при укладанні договору довічного утримання, ОСОБА_3 помилково було роз`яснено, як спадковий». Однак, позов не містить вимог про визнання договору не6дійсним і позову про визнання угоди нікчемною або оспорюванню, не подано, що свідчить про штучність позиції ОСОБА_2 . 

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод”, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як встановлено в судовому засіданні,позивачці на підставі дублікату Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого управлінням ЖКГ м.Нікополя від 05.11.2012 року, було зареєстроване право власності у КП «Нікопольське МБТІ» на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . 11.04.2016 року між сторонами по справі було укладено Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 248 (а.с.9-10). Згідно відмітки в Договорі довічного утримання, приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О.., на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з посвідченням цього договору накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 , до припинення договору довічного утримання (а.с.9). За змістом вказаного договору, позивачка передала у власність відповідачки належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а відповідач, в свою чергу, зобов`язана виконувати передбачені в цьому договорі розпорядження Відчужувача. Відповідно до ч.5-7 Договору довічного утримання, на Набувача за цим договором покладається обов`язок виконувати на користь Відчужувача такі дії:
- довічно повністю утримувати ОСОБА_3 , забезпечуючи її триразовим харчуванням, одягом, ліками, доглядом, необхідною допомогою та житлом, шляхом збереження безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі;
- грошова оцінка матеріального забезпечення (харчування, ліків, одягу, догляду і необхідної допомоги) встановлюється за згодою сторін і визначається у розмірі однієї мінімальногї заробітної платні, встановленої законодавством;
- набувач квартири зобов`язаний поховати відчужувача у разі її смерті.
Порушуючи взяті на себе, згідно умов Договору, зобов`язання, ОСОБА_4 утримання та догляду, визначені умовами договору, позивачці не надає та взяті на себе зобов`язання за Договором не виконує. Останній раз позивачка бачила відповідачку, коли вона відправила її в ОСОБА_8 . До тверджень відповідачки про те, що вона, ризикуючи своїм життям, приїздила в ОСОБА_8 у січні 2024 року і вмовляла позивачку поїхати з нею в Одесу, суд ставиться критично, оскільки жодних доказів цього факту відповідачка до суду не надала. Більш того, навіть, якби такий факт і мав місце, то, з огляду на проміжок часу з червня 2022 року (коли позивачка приїхала в ОСОБА_8 ) та по січень 2024 року (коли відповідачка, за її твердженням, начебто, приїздила в Нікополь по позивачку), суд не може погодитись з тим, що відповідачкою належним чином виконувались умови вказаного вище Договору. Твердження відповідачки про те, що вона передавала позивачці продукти харчування та необхідні речі, також не витримує ніякої критики, оскільки не підтверджено жодними доказами. Крім того, з огляду на вік позивачки, навіть, якби такий факт мав місце, позиваці було б дуже проблематично забрати передачу з автобуса. Квитанції, надані стороною відповідача в якості доказів належного виконання умов Договору, судом також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони неналежної якості, більшість – нечитаємі, в даних квитанціях не міститься посилання на ту обставину, що продукти харчування, ліки тощо купувались саме для позивачки. Тому, суд вважає, що відповідачка, всупереч умов Договору, не виконує своїх обов`язків стосовно позивачки, не забезпечує її продуктами харчування, одягом та належним медичним обслуговуванням, не надає матеріального забезпечення, не сплачує у встановлені строки комунальні послуги та взагалі не відвідує позивачку по справі, фактично кинувши її напризволяще. На даний час позивачка проживає в квартирі, яку відчужила відповідачці, сама. Оплату комунальних платежів, купівлю лікарських засобів, продуктів харчування тощо, здійснює сусідка ОСОБА_10 , яка й фактично доглядає за позивачкою, готує їй їсти, купає тощо, що свідчить про неналежне виконання відповідачкою своїх обов`язків, передбачених Договором довічного утримання. 
Зазначені обставини в судовому засіданні підтвердили й свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_10 .
Так, свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона – сусідка позивачки з квартири АДРЕСА_3 . Всі сусіди знають, що позивачка проживає в своїй квартирі одна. За нею доглядає ОСОБА_10 . Вони всі переживають за бабусю, б вона вже дуже стареньк5а і сама не може дати собі ради. Зацепіну вона не бачила ніколи. Бабуся приїхала з Одеси влітку 2022 року. Хто її привіз, не знає. Вона особисто бачила, що позивачка вийшла з таксі сама з торбинкою. І машина поїхала. А вона залишилась стояти на вулиці. Зі слів бабусі знає, що її опікуном була ОСОБА_22 , яка забрала її в Одесу. А коли ОСОБА_22 померла, бабуся повернулась в ОСОБА_8 . Бабуся не може опікуватись собою сама. Їй потрібна постійна стороння допомога.
Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що він сусід бабусі з квартири22. А бабуся живе в квартирі АДРЕСА_4 .Вона мешкає сама. Вони допомагають їй чим можуть. Він міняв їй в дверях замок та по хазяйству допомагав. Але, найбільше бабусею опікується ОСОБА_10 . Чув від сусідів, що чиясь донька забрала бабусю в Одесу, а потім відправила назад. Йому бабуся розповідала, що її в Одесі били, тому вона й повернулась. ОСОБА_23 бабусю і миє, і доглядає, і їсти їй готує, і прибирає в неї. Бо бабуся, майже, не ходить. Їй потрібен постійний догляд. Вони, сусіди, її ледь в суд доставили, з великим трудом, щоб вона сама дала пояснення.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона сусідка позивачки з іншого під`їзду. Знає ОСОБА_3 років 40. Знає, що її доглядала раніше ОСОБА_24 , яка й забрала позивачку в Одесу. А десь через рік позивачка повернулась в ОСОБА_8 , фактично, гола й боса, без копійки грошей. Вона позивачку «няньчить» вже три роки. Кожен день ходить, купає її, готує їсти, прибирає. Вона вже й сама з ціпком ходить і їй вже важко, але все одно доглядає за позивачкою, бо нікому. За три роки так ніхто й не приїжджав до бабусі. Її пенсійна карточка в неї, вона з неї скупляється, оплачує комуналку тощо. Вона ходила в територіальний Центр людей похилого віку, щоб бабусю забрали туди і доглядали за нею, бо їй вже важко. Але їй сказали, що в позивачки є опікуни, то й нехай за нею доглядають. Їй бабуся розповідала, що їй дуже погано жилось в Одесі, її там били, принижували. А тут їй набагато краще зараз.
У відповідності до ч.8 Договору, цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін – у судовому порядку (а.с.9зв т.1).
Відповідно до ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно ст.749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть, якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду).
Відповідно до ст.750 ЦК України, набувач може бути зобов`язаний забезпечити відчужувача або третю особу житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду).
Згідно ст.751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватись відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. 
Відповідно ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:
1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. 
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. 
Згідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 
Статтею 651 ЦК України передбачається, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 
Тому, суд вважає доцільним розірвати Договір довічного утримання, укладений 11 квітня 2016 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву  ОСОБА_2 , який звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання – задовольнити.
Договір довічного утримання від 11.04.2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігуновим С.О., зареєстрований в реєстрі за № 248, - розірвати.
Скасувати заборону відчуження зазначеного в договорі майна – на квартиру АДРЕСА_1 , накладену 11.04.2016 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігуновим С.О., що зареєстровано в реєстрі за № 248
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя:	  	І.  О.  Кобеляцька-Шаховал