ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
14 квітня 2026 року 	Справа № 280/1088/26 м.Запоріжжя	

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області (вул. Перемоги, 96, м. Запоріжжя, 69005), до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048) про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області (далі - відповідач 1), Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач 2), в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії Управління патрульної поліції в Запорізькій області що полягали у неприйнятті належних заходів щодо реалізації рапорту позивача про звільнення за власним бажанням, невжитті дій для своєчасного оформлення припинення служби після спливу встановленого законом тримісячного строку відпрацювання, а також у створенні протиправних перешкод у припиненні службових правовідносин;
визнати протиправними дії Управління патрульної поліції в Запорізькій області, що полягали в ініціюванні та фактичному проведенні службового розслідування щодо позивача з істотним порушенням вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, зокрема щодо законності підстав, дотримання строків, порядку з`ясування обставин, забезпечення позивачу права на захист, ознайомлення з матеріалами дисциплінарного провадження, ненадання копій наказів та формального розгляду звернень позивача;
визнати протиправними дії та бездіяльність Департаменту патрульної поліції що полягали у невирішені питання припинення служби позивача після спливу тримісячного строку відпрацювання, ініціюванні та застосуванні дисциплінарного стягнення за відсутності правових підстав, а також використанні дисциплінарного провадження як способу протиправного перешкоджання звільненню позивача зі служби;
визнати протиправним та скасувати наказ від 21.01.2026 № 49 Департаменту патрульної поліції про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності, без поновлення позивача на службі в поліції та без відновлення службових правовідносин;
зобов`язати Департамент патрульної поліції усунути протиправні перешкоди у реалізації волевиявлення позивача щодо припинення служби та оформити припинення службових правовідносин шляхом видання наказу про звільнення позивача зі служби в поліції за власним бажанням, на підставі раніше поданого рапорту від 31.08.2025, після спливу тримісячного строку відпрацювання, без застосування дисциплінарного стягнення та без створення правових наслідків формального поновлення на службі;
стягнути з Управління патрульної поліції в Запорізькій області на користь позивача матеріальну шкоду у загальному розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень, що складається з:
120 000 (сто двадцять тисяч) гривень - суми неотриманого грошового забезпечення (заробітної плати за грудень, січень, лютий), у тому числі внаслідок вимушеного перебування позивача у неоплачуваній відпустці та фактичного позбавлення можливості виконувати службові обов`язки через протиправні дії та бездіяльність відповідача 1;
40 000 (сорок тисяч) гривень грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, право на яку позивач набув, однак був позбавлений можливості її використати або отримати відповідну компенсацію внаслідок незаконного дисциплінарного переслідування;
стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду на користь позивача у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень (по 75 000 гривень з кожного відповідача).
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач проходив службу н посаді поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП. 31.08.2025 ОСОБА_1 було подано рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. В подальшому було подано рапорт 2 від 01.09.2025 про доповнення та уточнення рапорту, рапорт 3 від 07.09.2025 про доповнення та уточнення рапорту, рапорт 4 від 12.09.2025 про доповнення та уточнення рапорту, які були подані виключно як доповнення та уточнення поважності підстав звільнення до рапорту від 31.08.2025. Однак подані рапорти не були належним чином досліджені. Позивач зазначає, що сумлінно відпрацювавши визначений законодавством тримісячний строк з дня подання рапорту про звільнення, вважав останнім днем перебування на службі 30.11.2025, а тому 01.12.2025 є днем звільнення зі служби. У зв`язку з цим 30.11.2025 звернувся до відділу кадрів щодо отримання наказу про звільнення, однак дізнався про відсутність такого наказу. Наголошує на тому, що чинним законодавством України не передбачено обов`язку працівника після спливу встановленого строку відпрацювання додатково або повторно повідомляти роботодавця про те, що працівник не змінив свого наміру звільнитися. Після спливу встановленого строку відпрацювання обов`язок щодо подальшого оформлення припинення служби, визначення правового статусу працівника та видання відповідного наказу покладається виключно на роботодавця як суб`єкта владних повноважень. Враховуючи це, не маючи наміру продовжувати трудові відносини з відповідачем 1, позивач 01.12.2025 не здійснював вихід на роботу. Однак, незважаючи на належне та своєчасне подання рапортів і звернень наказом Департаменту патрульної поліції від 09.12.2025 № 3572 було призначено службове розслідування щодо позивача та за результатами його проведення прийнято наказ № 49 від 21.01.2026 «Про застосування до працівника УПП в Запорізькій області ДПП дисциплінарного стягнення», яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби з органів поліції, при цьому наказ про звільнення зі служби відповідачем видано не було. Позивач вважає, що подані рапорти так і не були вирішені по суті, не прийнято управлінських рішень по суті розгляду рапортів та не видано наказу про звільнення. Також позивач зазначає про численні, на його думку, порушення процедури проведення службового розслідування, а саме: порушення граничного строку проведення службових розслідувань; порушення вимоги щодо своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування обставин можливого дисциплінарного проступку; порушення права позивача на захист та участь у дисциплінарному провадженні; порушення права позивача на отримання та ознайомлення з усіма наказами та процесуальними рішеннями; видання наказу про дисциплінарне стягнення з порушенням установлених строків; порушення принципу завершеності та строковості дисциплінарної процедури; протиправна бездіяльність після завершення службового розслідування, яка виразилась у утриманні позивача у стані правової невизначеності без визначення правового статусу; зловживання владою; порушення обов`язку належного та своєчасного повідомлення позивача про процесуальні дії у межах дисциплінарного провадження; порушення обов`язку належного оформлення, фіксації та збереження матеріалів дисциплінарного провадження; порушення принципу пропорційності дисциплінарного реагування; порушення обов`язку належного реагування на звернення та заяви; порушення принципу неупередженості та добросовісності дисциплінарного провадження. Таким чином вважає, що дисциплінарне провадження здійснювалось з істотними, системними та взаємопов`язаними порушеннями вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, без дотримання строків, без забезпечення права на захист, без належного з`ясування обставин справи та без прозорості процедури. Також вважає, що таким рішенням та діями відповідачі завдали позивачу матеріальної шкоди. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 16 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, а також призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідачем 1 відзив на позовну заяву до суду наданий не був.
Відповідачем 2 до суду 24.02.2026 подано відзив на позовну заяву. Так відповідач 2 зазначив, що 01 вересня 2025 року позивачем було подано рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. Відповіддю управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 09 вересня 2025 року № 25987/41/32/01 - 2025 було розглянуто рапорт та повідомлено, що відповідно до пункту 68 розділу VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт. 16.09.2025 на адресу управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції надійшов рапорт від 01.09.2025 про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з матеріалами доповнення № 3 до рапорту ( вх. № Х-1154 від 16.09.2025). Відповіддю від 13.10.2025 № Х-1154/41/32/03 - 2025 було повідомлено, що відповідно до Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян зі служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, визначено вичерпний перелік підстав для звільнення. Окрім цього, 24.11.2025 за вих. № 33344/41/32/03-2025 капралу поліції ОСОБА_1. на поштову адресу, зазначену в його особовій справі: АДРЕСА_2 , було направлено лист з відповідною інформацією щодо розгляду його рапортів та необхідності прибуття до відділу кадрового забезпечення управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції. Позивач не підтвердив намір про звільнення шляхом подання іншого рапорту. Також вказує, що підставою для призначення службового розслідування були рапорти старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , заступника командира роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП від 03.12.2025 № 2502/41/32; від 04.12.2025 № 2513/41/32; від 08.12.2025 № 2538/41/32; від 08.12.2025 № 2541/41/32, та рапорти старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , т.в.о. командира батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП від 03.12.2025 № 2503/41/324 від 04.12.2025 № 2512/41/32; від 08.12.2025 № 2539/41/32; від 08.12.2025 № 2540/41/32, у яких зазначено, що капрал поліції ОСОБА_1 , поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП, відповідно до розстановки сил та засобів батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП, мав би заступити до виконання службових обов`язків у складі наряду патрульної поліції, однак без поважних причин був відсутній на службі: з 08 год 00 хв 03.12.2025 до 20 год 00 хв 03.12.2025; з 08 год 00 хв 04.12.2025 до 20 год 00 хв 04.12.2025; з 20 год 00 хв 07.12.2025 до 08 год 00 хв 08.12.2025; з 20 год 00 хв 08.12.2025 до 08 год 00 хв 09.12.2025. Відповідач 2 зазначає, що позивачем до позовної заяви не додано доказів на спростування відсутності на службі або поважності такої відсутності. Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 09.12.2025 № 3572 було призначено службове розслідування, створено дисциплінарну комісію, відсторонено ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків та припинення виплати грошового забезпечення. Під час проведення службового розслідування, ОСОБА_1 надав свої пояснення. Окрім того, службове розслідування було проведено в межах строку, визначеного ст. 26 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України». Також просить врахувати, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року по справі № 280/8286/25 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо не звільнення зі служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за поданим рапортом від 31.08.2025 року та зобов`язання управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», за поданим рапортом від 31.08.2025 року. Вважає, що під час проведення службового розслідування не було порушено процедуру, а наказ про застосування дисциплінарного стягнення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства. Безпідставними також вважає і вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди. Просить у задоволенні позову відмовити. 
Представником позивача 18.03.2026 до суду було подано відповідь на відзив, де зазначено, що відповідачі не надали переконливих доказів правомірності своїх дій, натомість здійснюють вибіркове тлумачення нормативно-правових актів та намагаються перекласти наслідки власної бездіяльності на позивача. Вказує, що суть спору полягає в тому, що позивач, реалізуючи гарантоване законом право на припинення служби в поліції за власним бажанням, подав рапорт про звільнення, після чого відповідачі були зобовязані вирішити питання щодо припинення службових правовідносин на належним чином оформити відповідне рішення. Однак такого рішення прийнято не було та не видано наказу про звільнення або про відмову у звільненні. Замість того, щоб належним чином вирішити питання припинення службових правовідносин, відповідачі ініціювали дисциплінарне провадження, яке стало підставою для застосування дисциплінарного стягнення. Також вважає доводи відповідачів про невихід позивача на службу у грудні 2025 року необгрунтованими, оскільки ще 31.08.2025 позивач реалізував своє законне право на припинення служби шляхом подання рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. Відповідач в свою чергу зі спливом тримісячного строку не вчинив жодних дій, спрямованих на вирішення питання звільнення позивача, тобто самоусунувся від виконання покладених на нього законом обов`язків, що призвело до створення стану повної правової невизначеності щодо подальшого статусу позивача. Окрім того, наголошує, що чинне законодавство не покладає на працівника обовязку після спливу строку попередження про звільнення повторно підтверджувати своє волевиявлення або здійснювати будь-які додаткові дії для припинення трудових чи службових правовідносин. Також зазначає, що службове розслідування було розпочато після того, як відповідач пропустив строку розгляду рапорту позивача та не виконав своїх управлінських обовязків. Фактично відповідач намагається створити враження законності дисциплінарного провадження, тоді як його реальна мета полягала у тому, щоб перетворити звільнення за власним бажанням на звільнення в порядку дисциплінарного стягнення. Таким чином службове розслідування не було обєктивним інструментом встановлення фактичних обставин, а стало механізмом штучного формування дисциплінарної відповідальності позивача. Просить позов задовольнити. 
20.03.2026 представником позивача подано до суду заперечення на клопотання відповідача про долучення доказів. Так, представник позивача зазначає, що долучаючи до матеріалів справи копію постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2026 по справі № 280/8286/25, відповідач намагається підмінити покладений на нього обовязок доказування правомірності своїх дій, рішень чи бездіяльності. Відповідач не надає доказів, які б підтверджували дотримання ним строків розгляду рапорту позивача, законність ініціювання службового розслідування, дотримання процедури дисциплінарного провадження, забезпечення права позивача на захист або правомірність наказу № 49 від 21.01.2026, а намагається компенсувати відсутність доказів посиланням на сторонній документ, який не має жодного доказового значення для даної справи. Представник позивача вважає, що постанова, на яку посилається відповідач, ухвалена у справі з іншим предметом спору, в межах інших правовідносин та без дослідження тих обставин, які становлять предмет доказування у цій справі, зокрема, без аналізу дисциплінарного провадження, без оцінки строків розгляду рапорту, без встановлення факту протиправної бездіяльності відповідача та без дослідження наказу № 49. Просить не брати даний доказ до уваги, як такий, що не є належним, допустимим та релевантним доказом у даній справі. 
10.04.2026 відповідачем 2 до матеріалів справи були надані додаткові пояснення, в яких наголошено на безпідставності стягнення моральної та матеріальної шкоди.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на адресу відповідача 2 було направлено рапорт від 31.08.2025 з проханням звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням з 15.09.2025 у зв`язку з тим, що його не влаштовує графік роботи.
Також позивачем відповідачу 2 було направлено аналогічного змісту рапорт від 01.09.2025.
Відповіддю управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 09 вересня 2025 року № 25987/41/32/01-2025 було розглянуто рапорт від 01.09.2025 та повідомлено, що відповідно до пункту 68 розділу VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт. Звернуто увагу, що вважається прогулом невихід на службу без поважних причин поліцейського, який подав рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням, після дат, зазначених у його рапорті, та за відсутності наказу про звільнення. За вказаним фактом проводитимуться службові розслідування та вирішуватиметься питання про притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності. 
Після цього позивачем було подано відповідачу 2 рапорт від 07.09.2025 у якому уточнив свій рапорт від 31.08.2025, а саме: просив звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням з 15.09.2025 відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 38 Кодексу законів про працю України у зв`язку з сімейними обставинами, а саме втратою члена сім`ї внаслідок військових дій та переїздом сім`ї в інше місто проживання з міркувань безпеки. 
Листом Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 17 вересня 2025 року № 26808/41/32/03-2025 за результатами розгляду рапорту від 07.09.2025 повідомлено позивача, що відповідно до Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413, визначено вичерпний перелік підстав для звільнення. Зміна місця проживання, переїзд до іншої області - до таких підстав не відноситься. Ураховуючи викладене, питання про звільнення зі служби в поліції буде розглянуто відповідно до п. 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 № 114. Вказаний лист позивач отримав 19.09.2025, про що свідчить його підпис. 
Також позивачем було направлено відповідачу доповнення №3 від 12.09.2025 до рапорту від 01.09.2025, у якому зазначено інші підстави для звільнення, а саме: проходження позивачем навчання на денній формі у Національному університеті "Запорізька політехніка". Позивач у рапорті зазначив, що його перебування у трудових відносинах не надає йому можливості відвідувати навчання яке розпочато 01.09.2025. 
Відповіддю від 13.10.2025 № Х-1154/41/32/03-2025 відповідачем 1 було повідомлено позивача про те, що відповідно до Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян зі служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, визначено вичерпний перелік підстав для звільнення. Ураховуючи викладене, питання про звільнення позивача зі служби в поліції буде розглянуто відповідно до пункту 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114.
Окрім того, листом Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 24.11.2025 № 33344/41/32/03-2025 ОСОБА_1 надано роз`яснення щодо процедури звільнення зі служби в органах поліції за власним бажанням. 
09.12.2025 начальником УПП в Запорізькій області ДПП полковником поліції ОСОБА_26 на ім`я начальника Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 було подано Доповідну записку «Про необхідність призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», відповідно до змісту якої 03.12.2025 під час шикування особового складу батальйону № 3 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції виявлено відсутність капрала поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП. У подальшому, 04.12.2025, 07.12.2025 та 08.12.2025 під час заступання на службу батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП, також було виявлено відсутність капрала поліції ОСОБА_1 . Про причини відсутності на службі з поважних причин вказаний працівник поліції попередньо не повідомляв, його місцезнаходження невідомо, на зв`язок не виходить. Зважаючи на викладене, відповідно до положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2028 № 893, з метою своєчасного, повного і обєктивного встановлення причин та обставин відсутності на службі без поважних причин капрала поліції ОСОБА_1 , прошу призначити службове розслідування. На час проведення службового розслідування відсторонити капрала поліції ОСОБА_4 від виконання службових обовязків та припинити виплати грошового забезпечення до моменту виходу на службу.
Судом встановлено, що дисциплінарною комісією відповідно до статей 14, 15, 17 та 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2028 № 893, розглянувши у формі письмового провадження матеріали службового розслідування, проведеного на підставі наказу Департаменту патрульної поліції «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії, відсторонення від виконання службових обов`язків та припинення виплати грошового забезпечення» від 09.12.2025 № 3572 було складено Висновок службового розслідування, проведеного з метою своєчасного, повного і об`єктивного з`ясування причин та обставин можливого вчинення дисциплінарного проступку капралом поліції ОСОБА_1 , який 23.12.2025 було затверджено начальником Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 . 
Так висновком службового розслідування встановлено наступне: «До ВМАЗ УПП в Запорізькій області ДПП надійшли рапорти старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , заступника командира роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП, від 03.12.2025 № 2502/41/32, від 04.12.2025 № 2513/41/32, від 08.12.2025 № 2538/41/32, від 08.12.2025 № 2541/41/32 та рапорти старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , т.в.о. командира батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП, від 03.12.2025 № 2503/41/324, від 04.12.2025 № 2512/41/32, від 08.12.2025 № 2539/41/32, від 08.12.2025 № 2540/41/32, у яких зазначено, що капрал поліції ОСОБА_1 , поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП, відповідно до розстановки сил та засобів батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП, мав би заступити до виконання службових обов`язків у складі наряду патрульної поліції, однак без поважних причин був відсутній на службі: з 08 год 00 хв 03.12.2025 до 20 год 00 хв 03.12.2025; з 08 год 00 хв 04.12.2025 до 20 год 00 хв 04.12.2025; з 20 год 00 хв 07.12.2025 до 08 год 00 хв 08.12.2025; з 20 год 00 хв 08.12.2025 до 08 год 00 хв 09.12.2025. 
Зважаючи на вказаний факт, стосовно капрала поліції ОСОБА_4 оформлено акти про невихід на службу: від 03.12.2025 № 2504/41/32; від 04.12.2025 № 2511/41/32; від 08.12.2025 № 2537/41/32; від 08.12.2025 № 2542/41/32.
Під час службового розслідування опитаний заступник командира роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП, старший лейтенант поліції ОСОБА_6 пояснив: «03.12.2025 під час проведення інструктажу перед заступанням на зміну, було виявлено відсутність капрала поліції ОСОБА_1 , який на службу не з`явився, та про свою відсутність не попереджав. Було здійснено декілька телефонних дзвінків на номер телефону зазначений в особовій справі капрала поліції ОСОБА_4 та який неодноразово вказувався в розстановці сил та засобів батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП (0978080092), проте зазначений поліцейський на дзвінки не відповів. Окрім цього, 04.12.2025, 07.12.2025 та 08.12.2025 капрал поліції ОСОБА_7 , відповідно до розстановки сил та засобів батальйону № 3 повинен був заступити до виконання службових обов`язків, але також не з`явився на службу. Про вищевикладене я доповідав т.в.о. командира батальйону № 3 старшому лейтенанту поліції ОСОБА_8 , сповіщав відділ моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Запорізькій області ДПП та відділ чергової служби УПП в Запорізькій області ДПП. Також мною було подано відповідні рапорти н ім`я т.в.о. начальника УПП в Запорізькій області ДПП, майора поліції ОСОБА_9 перебування капрала поліції ОСОБА_4 на даний час мені не відоме. 01.09.2025 капрал поліції ОСОБА_7 повідомив, що написав рапорт на ім`я начальника Департаменту патрульної поліції генерала поліції третього рангу ОСОБА_5 з проханням звільнити його зі служби в поліції з 15.09.2025. 09.09.2025 ОСОБА_7 пояснив, що за розглядом вищезазначеного рапорту отримав відповідь у якій зазначено, що відповідно до пункту 68 розділу VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114. особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше як за три місяці до дня звільнення.».
Опитаний під час службового розслідування т.в.о. командира батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП, старший лейтенант поліції ОСОБА_10 пояснив наступне: «03.12.2025, 04.12.2025, 07.12.2025 та 08.12.2025 заступник командира роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , доповідав мені про те, що під час проведення інструктажів перед заступанням на зміни, було виявлено відсутність капрала поліції ОСОБА_4 , який на службу не з`явився та про свою відсутність не попереджував та на телефонні дзвінки старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 не відповідав. За вказаними фактами були складені відповідні рапорти та акти. Місце перебування капрала поліції ОСОБА_4 на даний час мені не відоме.». …
Опитана під час службового розслідування т.в.о. старшого інспектора з особливих доручень - ВЗК УПП в Запорізькій області ДПП, старший лейтенант поліції ОСОБА_11 пояснила наступне: «01.09.2025 капрал поліції ОСОБА_7 звернувся до ВКЗ УПП в Запорізькій області ДПП з рапортом на ім`я начальника Департаменту патрульної поліції генерала поліції третього рангу ОСОБА_5 з проханням звільнити його зі служби в поліції з 15.09.2025. Цього ж дня вказаний рапорт капрала поліції ОСОБА_4 було зареєстровано у СДЗ УПП в Запорізькій області ДПП за № 25145/41/32-2025. 09.09.2025, за результатом розгляду зазначеного рапорту, капралу поліції ОСОБА_12 було надано відповідь у якій зазначалося, що відповідно до пункту 68 розділу VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше як за три місяці до дня звільнення. Крім того у ВКЗ УПП в Запорізькій області ДПП розглянуто доповнення до вказаних рапортів, надані капралом поліції ОСОБА_13 (рапорт від 07.09.2025 зареєстрований 09.09.2025 № 11802 та звернення від 16.09.2025 № Х-1154) у виді документів, що підтверджують факт смерті його родички ( ОСОБА_14 ), а також факт його навчання в Національному університеті «Запорізька політехніка». Про результати розгляду рапорту від 07.09.2025 № 11802 та звернення від 16.09.2025 № Х-1154 капрала поліції ОСОБА_4 поінформовано листами УПП в Запорізькій області в ДПП від 17.09.2025 № 26808/41/32/03-2025 та від 13.10.2025 № Х-1154/41/32/03-2025, у яких, зокрема, зазначалося, що відповідно до Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, визначено вичерпний перелік підстав для звільнення та що вказані капралом поліції ОСОБА_13 підстави до зазначеного переліку не входять. 01.12.2025 капрал поліції ОСОБА_7 повинен був прийти до ВКЗ УПП в Запорізькій області ДПП, так як зазначена дата була попередньо узгоджена з поліцейським, з метою підтвердження або спростування наміру щодо звільнення зі служби в поліції. Зважаючи на те, що у продовж робочого дня 01.12.2025 поліцейський не з`явився, мною, у другій половині дня, було здійснено телефонний дзвінок капралу поліції ОСОБА_12 та після мого інформування, що йому телефонують з ВКЗ УПП в Запорізькій області ДПП, останній поклав слухавку. Таким чином, з урахуванням того, що рапорт на звільнення від 01.09.2025 було розглянуто та за результатами його розгляду капралу поліції ОСОБА_12 надано обґрунтовану письмову відповідь, підстави для звільнення зазначеного поліцейського станом на 01.12.2025 були відсутні, оскільки вказана у рапортах дата звільнення минула. З метою належного оформлення документів було запрошено ОСОБА_4 до УПП в Запорізькій області ДПП для подання рапорту із зазначенням актуальної дати звільнення.».
Листом УПП в Запорізькій області ДПП від 10.12.2025 № 34726/41/32/01-2025 капрала поліції ОСОБА_4 поінформовано про необхідність прибути 16.12.2025 року об 10 год 00 хв до УПП в Запорізькій області ДПП (кабінет № 220) для надання пояснень в межах службового розслідування, призначеного наказом ДПП від 09.12.2025 № 3572, а також повідомлено, що відповідно до цього наказу його відсторонено від виконання службових обов`язків з визначенням йому тимчасового місця виконання службових обов`язків у відділі забезпечення діяльності управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відповідно до встановленого у вказаному підрозділі графіку несення служби.
Вказаний лист надіслано на поштову адресу, зазначену в особовій справі вказаного працівника поліції: АДРЕСА_2 , а також на зазначену в особовій справі капрала поліції ОСОБА_1. електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 
Також, 09.12.2025 о 17 год 37 хв було здійснено телефонний дзвінок на контактний номер телефону НОМЕР_1 ОСОБА_15 , матері капрала поліції ОСОБА_16 . Під час телефонної розмови ОСОБА_17 було повідомлено, що на підставі наказу ДПП від 09.12.2025 № 3572, ОСОБА_4 відсторонено від виконання службових обов`язків та останньому тимчасово визначено місце виконання службових обов`язків у ВЗД УПП в Запорізькій області, з детальним роз`ясненням графіку несення служби зазначеного відділу. 
Крім того 10.12.2025 о 17 год 53 хв за допомогою засобів електронної комунікації на контактний номер телефону НОМЕР_2 , зазначений в особовій справі капрала поліції ОСОБА_4 , та який неодноразово зазначався в розстановках сил та засобів батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП, направлено копію виклику для надання пояснень. 
У вказаному виклику також містилась інформація про відсторонення від виконання службових обов`язків та тимчасово визначене місце виконання службових обов`язків у ВЗД УПП в Запорізькій області, з детальним описом графіку несення служби зазначеного відділу. З вказаною інформацією капрал поліції ОСОБА_7 ознайомився 10.12.2025 о 17 год 57 хв. 
Додатково 12.12.2025 нарядом ВМАЗ УПП в Запорізькій області ДПП «ХИЖАК-0015» ( ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ), з метою безпосереднього вручення копії запрошення до УПП в Запорізькій області ДПП, задля надання пояснень в межах службового розслідування, призначеного наказом ДПП від 09.12.2025 № 3572, було здійснено виїзд за адресою мешкання капрала поліції ОСОБА_4 , яка зазначена в особовій справі вказаного працівника поліції: АДРЕСА_2 , проте двері до зазначеної квартири ніхто не відчинив. Відеофіксація здійснювалась на портативні відеореєстратори № 470869 та № 474272. 
16.12.2025 о 10 год 00 хв капрал поліції ОСОБА_7 не прибув за викликом до УПП в Запорізькій області ДПП для надання пояснень. 
Водночас, 16.12.2025 за № Х-1442 до УПП в Запорізькій області ДПП надійшов лист від капрала поліції ОСОБА_4 , у якому останній зазначив своє пояснення, зі змісту якого вбачається наступне: «На даний час триває судовий розгляд адміністративної справи № 280/8286/25 у Запорізькому окружному адміністративному суді щодо мого звільнення зі служби та визнання дій керівництва Управління патрульної поліції в Запорізькій області протиправними. Я, ОСОБА_20 , припинив перебування у службових (трудових) відносинах з Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області з 01.12.2025 року у зв`язку зі спливом встановленого законом тримісячного строку для розгляду рапорту (як було зазначено в численних листах керівництвом Управління патрульної поліції в Запорізькій області про звільнення та ухвалення відповідного рішення після спливу 3-х місячного терміну). Таким чином, після 01.12.2025 я не є поліцейським, не перебуваю на службі, не підпорядковуюсь службовій дисципліні та не можу бути суб`єктом службового чи дисциплінарного розслідування. Протягом тривалого часу керівництво Управління патрульної поліції в Запорізькій області умисно відмовляється припинити службові відносини, незважаючи на подані мною рапорти, чим завдало мені значної та непоправної шкоди. Я є студентом денної форми навчання, однак через протиправні дії посадових осіб поліції був позбавлений можливості відвідувати навчання. Крім того, мені не було надано можливості належним чином здійснити поховання близького родича, який загинув під час обстрілів. Мною неодноразово подавались рапорти (як доповнення та уточнення рапорту від 31.08.2025), які залишені без будь-якого реагування та без надання письмових відповідей щодо належного звільнення. У діяльності керівництва УПП в Запорізькій області простежується послідовна, системна та свідома практика грубого порушення законодавства України, спрямована на позбавлення мене права на звільнення, створення штучних перешкод, застосування тиску та силового примусу. Мені не було надано жодної інформації про відкриття або проведення службового розслідування. Водночас мені направлено вимогу прибути 16.12.2025 року для надання пояснень, що є незаконним та нікчемним. Керівництвом Управління патрульної поліції в Запорізькій області було умисно порушено встановлений законодавством порядок та строки розгляду рапортів про припинення служби, що призвело до незаконного затягування мого звільнення та створення штучної ситуації правової невизначеності. Зокрема, мною було подано рапорт про звільнення, а також низку його доповнень і уточнень, однак протягом усього встановленого тримісячного строку, який сплив 01.12.2025 року, керівництвом підрозділу не було ухвалено жодного рішення, не надано письмової відповіді, не повідомлено про результати розгляду та не вчинено жодних дій, спрямованих на належне та. своєчасне вирішення питання. Рапорти були залишені без будь-якого реагування, що свідчить не про службову недбалість, а про свідоме та цілеспрямоване затягування процедури, спрямоване на позбавлення мене можливості реалізувати законне право на припинення служби. Таке умисне затягування мало для мене реальні негативні наслідки, зокрема позбавлення можливості відвідувати навчання як студента денної форми, створення постійного психологічного тиску, обмеження можливості належним чином вирішувати особисті та сімейні питання. Після спливу строку та фактичного припинення службових (трудових) відносин з 01.12.2025 року посадові особи продовжили вчиняти активні дії щодо зокрема ініціювати перевірочні заходи та виклики, що остаточно підтверджує умисний характер затягування та використання службових процедур як інструменту тиску. Таким чином, дії посадових осіб мають ознаки зловживання владою, перевищення службових повноважень та самочинного втручання у мої права. Проведення щодо мене так званого «службового розслідування» є юридично необґрунтованим, протиправним та нікчемним, оскільки воно здійснюється за повної відсутності правових підстав та з грубим порушенням встановленої процедури. По-перше, з 01.12.2025 року я не перебуваю у службових (трудових) відносинах з Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області, не є поліцейським та не підпорядковуюсь вимогам службової дисципліни. Відтак, я не є суб`єктом дисциплінарної відповідальності, а будь-які службові або дисциплінарні процедури щодо мене після цієї дати є юридично неможливими. По-друге, мені не було надано жодного належного процесуального документа, який би підтверджував законність відкриття службового розслідування, а саме: не вручено та не направлено наказ (розпорядження) про його проведення, не повідомлено підстави, предмет та межі такого розслідування, не надано можливості ознайомитися з матеріалами, які стали підставою для його ініціювання, та не роз`яснено мої права. По-третє, за повної відсутності інформації про службове розслідування, мені було направлено вимогу прибути 16.12.2025 року для надання пояснень, що є грубим порушенням права на захист, принципів правової визначеності та добросовісності, оскільки надання пояснень без розуміння суті та меж розслідування є неможливим та юридично нікчемним. По-четверте, зазначені дії суперечать базовим принципам адміністративного та дисциплінарного провадження, зокрема принципам законності, обґрунтованості, пропорційності та презумпції невинуватості, а також створюють реальні ризики примусу до самообмови. Таким чином, так зване «службове розслідування» не має правового характеру та використовується як інструмент незаконного тиску і переслідування, що має ознаки зловживання владою та перевищення службових повноважень. А отже, враховуючи зазначене, проведення службового розслідування щодо ОСОБА_21 є протиправним, юридично необґрунтованим та нікчемним, оскільки з 01.12.2025 року він не перебуває у трудових (службових) відносинах з Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області, не має статусу поліцейського, не підпорядкуванні та не є суб`єктом дисциплінарної відповідальності. За відсутності трудових (службових) відносин будь-які дисциплінарні або службові процедури щодо нього є юридично неможливими, а їх ініціювання чи проведення виходить за межі повноважень посадових осіб. Попри це, після фактичного припинення службових відносин з 01.12.2025 року посадовими особами було здійснено дії, які подаються як «службове розслідування», без наявності належної правової підстави та процесуального оформлення. Зокрема, не було вручено або направлено жодного наказу (розпорядження) про проведення службового розслідування, не повідомлено підстави, предмет та межі такого розслідування, не визначено процесуальний статус особи, не надано матеріалів, які стали підставою для його ініціювання, та не роз`яснено жодних прав, що свідчить про відсутність службового розслідування в правовому полі. За таких обставин виклик ОСОБА_1 для надання пояснень 16.12.2025 року є незаконним, оскільки він здійснений щодо особи, яка не є працівником органу, та за відсутності будь-якого належного рішення про початок розслідування. Надання пояснень без повідомлення суті, предмета та меж розслідування є неможливим і юридично нікчемним, а такі дії створюють реальні ризики незаконного тиску та примусу. Усі заяви, рапорти та звернення ОСОБА_1 були подані та направлені належним чином, а факт їх направлення і отримання Управлінням патрульної поліції підтверджується оригіналами поштових квитанцій, описами вкладення та повідомленнями про вручення. Таким чином, посадові особи були достеменно обізнані як про подані заяви. так і про припинення трудових (службових) відносин з 01.12.2025 року, а тому посилання на непоінформованість або ненадходження документів є безпідставними та такими, що спростовуються доказами. За сукупністю наведеного, так зване службове розслідування проводиться щодо особи, яка не має статусу свідчить про самочинне використання дисциплінарних механізмів, зловживання владою та перевищення службових повноважень, а всі матеріали та «результати» такого розслідування не породжують жодних правових наслідків працівника, без правової підстави та з грубим порушенням процедури, що і є недопустимими. Крім того, у зв`язку з тривалим і системним порушенням прав ОСОБА_1 , відсутністю належного реагування з боку посадових осіб та використанням службових процедур як інструменту тиску, ОСОБА_1 був змушений звернутися до представників засобів масової інформації, зокрема до журналістів громадського проекту «СТОП КОРУПЦІЇ». Надалі всі дії будуть відбуватися за участю журналістів та буде надано даній ситуації публічного розголосу, оскільки відбувається примус до незаконних трудових відносин. Таке звернення було здійснене виключно з метою публічного захисту своїх прав, привернення уваги до можливих зловживань службовим становищем та недопущення подальших протиправних дій, а також як реалізація гарантованого Конституцією України права на свободу слова та звернення до засобів масової інформації. Звернення до журналістів зумовлене відсутністю ефективного внутрішнього правового захисту та здійснене у межах закону, в інтересах забезпечення публічності, прозорості та дотримання прав людини.»….
Опитана під час проведення службового розслідування начальник ВЗД УПП в Запорізькій області ДПП, капітан поліції ОСОБА_22 пояснила наступне: «На підставі наказу ДПП від 09.12.2025 № 3572 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії, відсторонення від виконання службових обов`язків та припинення виплати грошового забезпечення», капрала поліції ОСОБА_4 відсторонено від виконання службових обов`язків та на період проведення службового розслідування визначено тимчасове місце несення служби у ВЗД УПП в Запорізькій області ДПП. Відповідно до вищенаведеного, капрала поліції ОСОБА_4 було включено в розстановку сил та засобі особового складу ВЗД УПП в Запорізькій області ДПП з 09.12.2025 до завершення службового розслідування. Починаючи з 09.12.2025 капрал поліції ОСОБА_7 до ВЗД УПП в Запорізькій області ДПП не з`явився. На неодноразові телефонні дзвінки на тел. № +380978080092 капрала поліції ОСОБА_4 , останній не відповів. Про кожен день відсутності на службі (на роботі) зазначеного поліцейського у ВЗД УПП в Запорізькій області ДПП у моїй присутності складено акт «Про відсутність на службі (на роботі), який у подальшому реєструвався у секторі документального забезпечення УПП в Запорізькій області ДПП. До свого прояснення додаю фотокопії з мобільного пристрою».
Зважаючи на відсутність капрала поліції ОСОБА_4 на місці виконання службових обов`язків у ВЗД УПП в Запорізькій області ДПП стосовно вказаного працівника поліції оформлено акти про невихід на службу 09.12.2025, 10.12.2025, 11.12.2025, 12.12.2025, 13.12.2025, 15.12.2025, 16.12.2025, 17.12.2025, 18.12.2025, 19.12.2025, 20.12.2025, 22.12.2025, 23.12.2025, які зареєстровані: 09.12.2025 за № 2557/41/32; 10.12.2025 за № 2565/41/32; 11.12.2025 за № 2580/4132; 12.12.2025 за № 2590/41/32; 13.12.2025за № 2595/41/32; 15.12.2025 за № 2599/41/32; 16.12.2025 за № 2611/41/32; 17.12.2025 за № 2627/41/32; 18.12.2025 за № 2636/41/32; 19.12.2025 за № 2640/41/32; 20.12.2025 за № 2645/41/32; 22.12.2025 за № 2650/41/32; 23.12.2025 за № 2655/41/32….
Опитана у ході службового розслідування заступник начальника ВМАЗ УПП в Запорізькій області ДПП, майор поліції ОСОБА_27 пояснила наступне: «02.12.2025, для підтвердження чи спростування належності капрала поліції ОСОБА_4 до УПП в Запорізькій області ДПП, мені надійшла інформація від прикордонної служби ПП «Мостиська», а саме старшого прикордонних нарядів ПП лейтенанта ОСОБА_23 , про те, що на кордон, при виїзді з України, прибув громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надходження інформації про перетинання Державного кордону України особами, які можливо проходять службу в Національній поліції України, без відповідного дозволу керівника). У відповідь, мною було підтверджено, що ОСОБА_7 проходить службу в УПП в Запорізькій області ДПП, перебуває на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 та має звання капрал поліції. Також, про зазначену подію я негайно повідомила майора поліції ОСОБА_9 , заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Запорізькій області ДПП. У подальшому під час комунікації із прикордонником ОСОБА_24 було з`ясовано, що перетин кордону вказаним поліцейським - не можливий. Під час розмови 02.12.2025 по телефону з ОСОБА_13 , я повідомила, що йому необхідно повернутися до м. Запоріжжя для врегулювання питань, щодо звільнення, на що останній мені повідомив, що він не має наміру повертатись і вважає себе вже звільненим. У зв`язку із рішенням не повертатись до місця несення служби та із забороною виїзду за межі країни, без відповідного дозволу керівника, було прийнято рішення відпустити ОСОБА_4 без супроводу. Про всі вищеописані дії було повідомлено майора поліції ОСОБА_25 та підполковника поліції ОСОБА_26 , начальника УПП в Запорізькій області ДПП.».
Листом УПП в Запорізькій області ДПП від 15.12.2025 № 94118-2025 до управління моніторингу та аналітичного забезпечення Департаменту патрульної поліції надіслано запит на надання інформації про залишення капралом поліції ОСОБА_13 меж території України. 
У листі ДПП від 17.12.2025 № 94855-2025, який надійшов у відповідь на вказаний запит, зазначено, що згідно з відомостями інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон («Аркан»), у період з 01.12.2025 до 17.12.2025 ОСОБА_7 державний кордон України не перетинав…..».
Наказом Департаменту патрульної поліції від 21.01.2026 № 49 за вчинення за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, та 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, керуючись пунктом 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту застосовано до капрала поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_3), поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП, дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Наказом Департаменту патрульної поліції від 12.02.2026 № 299о/с «По особовому складу», відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 полку управління патрульної поліції в Запорізькій області, було звільнено зі служби в поліції з 12.02.2026.
Не погоджуючись із вказаним наказом та вважаючи протиправними дії відповідачів щодо проведення службового розслідування позивачі звернувся до суду із цим позовом. 
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію", передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію", служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до п. 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, серед іншого, за власним бажанням.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби (частини 2, 3 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію").
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що служба в поліції є добровільною і може бути припинена за власним бажанням поліцейського за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону №580-VIII.
Суд зазначає, що нормативно-правові акти, які були прийняті до утворення поліції і не суперечать законодавству про останню, мають застосовуватися, як спеціальні норми права, до правовідносин, що виникають з приводу проходження служби поліцейськими до прийняття відповідних нормативно-правових актів, що узгоджується з пунктом 4 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII.
Оскільки Національна поліція входить до структури Міністерства внутрішніх справ, то в питаннях своєї діяльності та проходження служби працівники поліції керуються в тому числі і нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ.
Суд зазначає, що вищезазначене виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів Кодексу законів про працю України з підстав поширення дій останнього лише за умови неврегульованості вказаних питань нормами спеціального законодавства.
Спеціальним актом законодавства, нормами якого врегульовані спірні правовідносини, є Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 (далі - Положення №114).
Пунктом 10 Положення №114 передбачено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.
Підпунктом "ж" пункту 64 Положення №114 визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), за власним бажанням при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.
Згідно із пунктом 68 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.
Відповідач зазначає, що позивачем після подання рапорту про звільнення за власним бажанням не було підтверджено наміру про звільнення шляхом подання іншого рапорту.
У постанові від 06.06.2023 по справі №380/7509/22 Верховний Суд звернув увагу, що у відносинах звільнення за власним бажанням діє правило за яким, звільнення у порядку пункту 68 Положення №114 є одностороннім волевиявленням працівника-поліцейського, який подав рапорт про звільнення за власним бажанням, він у будь-який момент до закінчення тримісячного строку з моменту подання рапорту може його відкликати і звільнення у такому випадку не проводиться, а також працівник не підлягає звільненню у випадку, коли цей строк закінчився, і він не залишив місце роботи і не вимагає припинення трудових відносин.
Верховний Суд в постанові від 05.02.2020 по справі №819/744/16 зазначив, що позиція законодавця, передбачена Постановою №114, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні (стаття 38 КЗпП), обумовлена особливим правовим положенням працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку, здійснення оперативно-розшукових заходів тощо. В межах передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору вправі домовитися про звільнення у більш короткий строк. Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник міліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.
Оскільки позивачем подано рапорт за п.7 ч.1 ст.77 Закону №580-VІІІ та не відкликано його до закінчення строку, зазначеного в пункті 68 Положення №114, відсутні підстави вважати, що позивач змінив своє рішення щодо звільнення за власним бажанням.
Тому, посилання відповідачем в якості підстави для відмови у звільненні позивача на відсутність іншого рапорту після подання рапорту про звільнення за власним бажанням, суд вважає безпідставним.
Пунктом 2 розділу І Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом МВС України від 23.11.2016 №1235, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.12.2016 за №1668/29798 (Порядок № 1235), визначено, що рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу.
Підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, з-поміж іншого, є звільнення зі служби в поліції (розділ ІІ Порядку).
Згідно із пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №1235 та Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 №1235, підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу. Таким документом є власноручно написаний рапорт у довільній формі.
Відповідачем не заперечує факт подання позивачем первинного рапорту від 31.08.2025 та подальших уточнюючих рапортів від 01.09.2025, від 07.09.2025 та від 12.09.2025, а також те, що позивач не відкликав ні первинний рапорт, ні послідуючі.
Таким чином, позивач правомірно очікував на звільнення по закінченню строку, визначеного п.68 Положення №114, а відповідач був зобов`язаний звільнити позивача за поданим 31.08.2025 рапортом по сплину терміну, зазначеного в пункті 68 Положення №114. Не винесення відповідачем наказу про звільнення позивача за вказаним рапортом свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не прийняття рішення про звільнення позивача.
При цьому суд не бере до уваги посилання на рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/8286/25, оскільки спір в межах цієї справи виник у зв`язку з не розглядом рапорту про звільнення позивача за власним бажанням раніше, ніж за три місяці після подачі ним відповідного рапорту про звільнення за умовами наявності домовленості між ним та керівництвом.
Водночас, за правилами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
З урахуванням наведеного, з метою повного та всебічного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся, суд приходить до висновку про зобов`язання Департаменту патрульної поліції повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 31.08.2025 року про звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», з урахуванням висновків суду.
Що стосується позовних вимог у частині незгоди позивача з притягненням до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає наступне.
В силу вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі - Статут) службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Статтею 1 Статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. 
Стаття 12 Статуту вказує, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Статтею 11 Статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі, також - Порядок).
Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Відповідно до п. 1 розділу V Порядку, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до п. 4 розділу V Порядку, службове розслідування має встановити наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідно до оскаржуваного наказу Департаменту патрульної поліції, є невихід позивача без поважних причин на службу у період з 03.12.2025 по 23.12.2025.
Вказані факти підтверджені змістом висновку службового розслідування, актами про відсутність на службі (на роботі), відповідними рапортами, поясненнями, відібраними під час проведення службового розслідування, іншими матеріалами.
Відповідно до пояснень, наданих позивачем під час проведення службового розслідування та зареєстрованих за № Х-1442 від 16.12.2025, вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував свій невихід на службу у спірний період часу та пояснював його тим, що вважав себе звільненою зі служби в поліції з 01.12.2025.
Отже, факт невиходу позивача на службу у спірний період часу підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами.
Разом з тим, свій невихід на службу позивач фактично пов`язує з незгодою з діями відповідача, який відмовлявся виносити наказ про його звільнення за власним бажанням; таку позицію відповідача позивач фактично проігнорував, вважаючи себе звільненим, та відмовився виходити на службу.
Суд зазначає, що позивач на час спірних правовідносин був діючим поліцейським, приймав Присягу та в силу вимог Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту мав беззастережно виконувати законні накази свого керівництва.
Отже, навіть якщо позивач і вважав відмову у своєму звільненні за власним бажанням чи не звільнення незаконними, то висновок про незаконність таких дій міг бути наданий лише рішенням суду, набравшим законної сили. Але до цього часу позивач був зобов`язаний виконувати накази та вказівки керівництва у відповідності до Присяги, Дисциплінарного статуту та діяти відповідно до внутрішнього розпорядку дня поліцейських.
За таких обставин, суд вважає встановлені у ході розгляду справи причини невиходу позивача на службу у спірний проміжок часу, неповажними.
Суд зазначає, що матеріалами службового розслідування, наявними в матеріалах справи, підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни.
Позивач вказані обставини щодо вчинення дисциплінарного проступку не спростовує належними та допустимими доказами.
Наказ про застосування дисциплінарного стягнення до позивача, прийнятий за висновками службового розслідування, матеріали якого є такими, що беззаперечно свідчать про наявність у позивача вини у вчиненні проступку, за яке він притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Так, відповідачем обґрунтовано, правомірно та пропорційним застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, оскільки під час проведення службового розслідування інформація щодо можливих порушень службової дисципліни знайшла своє підтвердження.
Щодо порушення процедури проведення службового розслідування суд зазначає наступне. 
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно ст. 15 Статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
За ч. 1 ст. 16 Статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
Відповідно до ч.1 ст. 18 Статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. 
Також, суд враховує, що указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022. Воєнний стан наразі триває.
Розділ V Дисциплінарного статуту Національної поліції України регулює особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.
Так, статтею 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, зокрема, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії .
Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.
До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях.
За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.
У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції. 
На виконання вимог Дисциплінарного статуту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).
Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Порядку №893, службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку; недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування; приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядкую
Відповідно до п. 1-4 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку. 
За положенням ст. 14 Статуту та п. 1 розділу ІІ Порядку №893 підставою для призначення службового розслідування є зокрема заяви, повідомлення посадових осіб, інших поліцейських, про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Матеріали справи свідчать, що службове розслідування призначене на підставі доповідної записки начальника УПП в Запорізькій області ДПП підполковника поліції ОСОБА_26, рапортів старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 03.12.2025 № 2502/41/32; від 04.12.2025 № 2513/41/32; від 08.12.2025 № 2538/41/32; від 08.12.2025 № 2541/41/32 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 03.12.2025 № 2503/41/324 від 04.12.2025 № 2512/41/32; від 08.12.2025 № 2539/41/32; від 08.12.2025 № 2540/41/32 про відсутність капрала поліції ОСОБА_1 на службі.
Отже, службове розслідування призначено за підстав та у порядку, передбачених законодавством України. Відповідачем дотримано вимоги законодавства та проведено службове розслідування у межах діянь, які стали підставою для призначення такого службового розслідування.
Так, суд враховує, що у період воєнного стану службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження. Під час якого уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.
За положенням ч.2, 3 ст. 27 Розділу V Статуту, у разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.
Відповідно до матеріалів справи та висновку службового розслідування листом Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 10.12.2025 № 34726/41/32/01-2025 позивача було запрошено 16.12.2025 о 10:00 год. До управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції задля надання пояснень, у межах службового розслідування. Позивачем листом від 15.12.2025 за зареєстрованих за № Х-1442 від 16.12.2025 були надані пояснення, що також підтверджується Висновком службового розслідування.
Крім того 10.12.2025 о 17 год 53 хв за допомогою засобів електронної комунікації на контактний номер телефону НОМЕР_2 , зазначений самим позивачем як контактний, та який неодноразово зазначався в розстановках сил та засобів батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП, направлено копію виклику для надання пояснень. У вказаному виклику також містилась інформація про відсторонення від виконання службових обов`язків та тимчасово визначене місце виконання службових обов`язків у ВЗД УПП в Запорізькій області, з детальним описом графіку несення служби зазначеного відділу. 
Таким чином, доводи позивача щодо порушення його права у наданні пояснення та порушення права на захист спростовуються вищевикладеним.
Відповідачем дотримано вимоги Дисциплінарного статуту щодо опитування позивача та інших осіб стосовно обставин вчинення дисциплінарного проступку.
За змістом п. 1, 2, 9 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.
Відповідно до п. 1 розділу VIІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19 - 22 Статуту. 
Згідно з ст. 19 Статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення.
У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.
За статтею 21 Статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. 
У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Так суд зазначає, що висновком службового розслідування, затвердженим 23.12.2025, відомості, що стали підставою для призначення службового розслідування, визнано такими, що знайшли своє підтвердження. А тому, місячний строк для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слід відраховувати саме з 23.12.2025.
Разом з цим, спірний наказ винесено відповідачем 21.01.2026, тобто, із дотриманням місячного строку з дня виявлення інкримінованого позивачу дисциплінарного правопорушення.
При цьому, стаття 29 Дисциплінарного статуту визначає особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, а стаття 30 особливості доведення до поліцейського наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Так приписами вказаних норм визначено, зокрема, що у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь не застосовується до поліцейських, які мають первинне спеціальне звання рядовий поліції.
Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.
У разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.
Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.
Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.
У разі встановлення поважних причин відсутності поліцейського до наказу по особовому складу, яким виконується застосоване до нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції, вносяться зміни щодо дати його виконання.
Згідно наявного в матеріалах справи супровідного листа від 23.01.2026 № 1375/41/32/02-2026 копію наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції від 21.01.2026 №49 позивач отримав 26 січня 2026 року, що не заперечується позивачем.
Отже, в силу приписів статті 30 Дисциплінарного статуту Національної поліції України позивач вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення.
Щодо посилання позивача на непропорційне застосування дисциплінарного стягнення, суд зазначає наступне.
Так, Верховний Суд у постанові від 10 липня 2019 року у справі № 802/1150/17-а звернув увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності. Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Отже, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, що і було встановлено у цій справі.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 480/4079/18, від 22 вересня 2022 року у справі №420/4977/20.
Частиною 1 статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина 1 статті 29 Дисциплінарного статуту).
За змістом частини 2 статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою.
Отже, дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.
У справах №420/14443/22, №260/5566/22, від 23.11.2023 у справі №420/14443/22, у постановах від 21 вересня 2023 року у справі №160/8030/22, від 23 листопада 2023 року у справі №420/14443/22 та від 08 лютого 2024 року у справі № 160/11195/23, від 21 березня 2024 року у справі № 420/16074/22, аналізуючи положення частин першої, другої статті 29 Дисциплінарного статуту, Верховний Суд дійшов висновку, що вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.
Отже, повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливостей його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.
У контексті обставин цієї справи, суд ураховує, що обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим, однак вчинений позивачем проступок суд обґрунтовано оцінив в аспекті співмірності обраного відповідачем виду дисциплінарного стягнення до тяжкості вчиненого позивачем дисциплінарного проступку.
Суд зазначає, що враховуючи фактичну поведінку позивача, який вважа себе звільненим та взагалі відмовлявся виходити на службу, обрання відповідачем будь-якого іншого виду дисциплінарного стягнення, окрім звільнення, не мало б жодного впливу на позивача та було б вочевидь неефективним.
В даному випадку, враховуючи встановлені обставини справи, а також фактичну поведінку позивача та його відношення до вчиненого дисциплінарного проступку, застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби у поліції, суд вважає обґрунтованим.
Отже у зазначеній частині позовні вимоги задоволенню також не підлягають.
Стосовно стягнення з Управління патрульної поліції в Запорізькій області на користь позивача матеріальної шкоди у загальному розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень суд зазначає наступне. 
Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, який є чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 260)
Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні:
щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;
щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.
Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.
Згідно з пунктом 8 розділу І Порядку № 260 за час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується
Підставою припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.
Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції № 3572 від 09.12.2025 року про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії, відсторонення від виконання службових обов`язків та припинення виплати грошового забезпечення, ОСОБА_1 було припинено виплату грошового забезпечення з 03.12.2025 до дня фактичного виходу на службу.
Окрім того, як убачається наказу Департаменту патрульної поліції від 12.02.2026 № 299о/с здійснено виплату грошової компенсації за 38 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки (2024 рік - 10 діб, 2025 рік - 28 діб).
Таким чином, відповідач 2 діяв відповідно до абз. 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 з урахуванням підстав, зазначених у п. 8 розділу I Порядку № 260.
Отже, в цій частині позовних вимог слід відмовити. 
Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплатити йому моральну шкоду у розмірі 150000,00 грн, суд зазначає наступне.
Згідно з частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з частини 1 статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань.
При цьому, позивач не обґрунтував наявність безпосереднього причинного зв`язку між шкодою та винесенням спірного наказу, а також протиправністю дій відповідачів, оскільки позивач не довів факту завдання йому шкоди та не надав належних доказів того, що саме несвоєчасність розгляду його рапорту призвела до матеріальних втрат і душевних страждань.
Суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій (бездіяльності) відповідача.
Крім того, позивач не довів, у чому полягає завдана йому моральна шкода, жодним чином не обґрунтовує з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір 150000,00 грн, не надав відповідних доказів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення цих вимог відсутні. 
Інші доводи та заперечення сторін на правильність висновків суду не впливають. 
Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області (вул. Перемоги, 96, м. Запоріжжя, 69005), до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048) про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо не прийняття рішення про звільнення позивача за власним бажанням зі служби в Управлінні патрульної поліції в Запорізькій області за поданим 31.08.2025 рапортом. 
Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 31.08.2025 року про звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 14.04.2026.

Суддя А.В. Сіпака