ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/4338/25	Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М. 	
Провадження № 22-ц/817/176/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 
за участю секретаря судового засідання — Дідух М.Є.,
представника апелянта — Завацького В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №607/4338/25 за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Тернопільводоканал» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Черніцькою І.М., повний текст якого складено 20 жовтня 2025 року, у справі за позовом Комунального підприємства «Тернопільводоканал» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільхова 17» про зобов`язання надати доступ до вузла комерційного обліку, який знаходиться у підвальному приміщенні,
В С Т А Н О В И В:
Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» (далі – КП «Тернопільводоканал», позивач, апелянт) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі – відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог – ОСББ «Вільхова 17» про зобов`язання відповідача надати доступ до вузла комерційного обліку, який знаходиться у підвальному приміщенні XXXV/XXXVI/XXXVII будинку АДРЕСА_1 , для обслуговування та заміни такого вузла, а також для зняття показань засобів вимірювальної техніки.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що надає мешканцям будинку по АДРЕСА_1 послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на підставі публічного договору про надання таких послуг. У даному будинку в листопаді 2005 року встановлено лічильник серії ЛЛ40-х, державний номер № НОМЕР_1 . Розташування вузла комерційного обліку у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 підтверджується схемою водопостачання будинку. Відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оператор зовнішніх інженерних мереж, до яких приєднана будівля, має право доступу до приміщень у будівлях, де встановлено вузли комерційного обліку, для проведення їх обслуговування та заміни, а також для зняття показань їх засобів вимірювальної техніки.
Вказувало, що 9 серпня 2024 року на ім`я голови ОСББ «Вільхова 17» Холяви А.В. надіслано запит про надання доступу до загальнобудинкового водоміра та забезпечення присутності представника будинку з метою участі у здійснення повірки та знятті показників комерційного лічильника на 21 серпня 2024 року на 12 год.
21 серпня 2024 року працівники позивача прибули за даною адресою, однак не були допущені до приміщення, де знаходиться вузол комерційного обліку. Встановлено, що нежитлове приміщення, де перебуває лічильник, знаходиться у приватній власності ОСОБА_2 .
11 листопада 2024 року ОСОБА_2 надіслано лист про надання доступу до загальнобудинкового водоміра для проведення перевірки схоронності та повірки вузла комерційного обліку, зняття показань засобу вимірювальної техніки на 16 грудня 2024 року на 10 год.
16 грудня 2024 року працівники позивача прибули за вказаною адресою, однак допущені до приміщення не були.
Посилаючись на наведене та те, що відповідач, придбавши некомерційне приміщення, зобов`язаний надати виконавцю комунальної послуги доступ до такого приміщення, де встановлено вузол комерційного обліку, для проведення його обслуговування та заміни, знаття показів, у зв`язку з чим просило задовольнити позов.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, КП «Тернопільводоканал» подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Зокрема зазначає, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 21 січня 2022 року. Отже, на момент встановлення вузла комерційного обліку в підвальному приміщенні, а саме у 2005 році, це приміщення не належало на праві власності відповідачу.
Стверджує, що факт розташування вузла комерційного обліку у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 підтверджується схемою водопостачання житлового будинку, яка присутня в матеріалах справи. Судом не взято до уваги і той факт, що при наданні пояснень працівникам поліції головою ОСББ «Вільхова 17», останнім чітко вказано, що він не мав можливості надати доступ до приміщення, де знаходиться лічильник, оскільки то приміщення перебуває у приватній власності.
Також, місце встановлення вузла комерційного обліку підтверджувалося працівниками аварійної служби Позивача, які раніше прибували на виклик споживачів.
Судом не взято до уваги той факт, що вузол комерційного обліку встановлюється на стороні споживача на межі майнової належності у точці приєднання (вводу) до зовнішніх інженерних мереж відповідних внутрішньобудинкових інженерних систем будівлі, а на схемі, яка міститься в матеріалах справи, чітко зазначено місце вводу.
Вказує, що відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оператор зовнішніх інженерних мереж, до яких приєднана будівля, має право доступу до приміщень у будівлях, де встановлено вузли комерційного обліку, для проведення їх обслуговування та/або заміни, а також для зняття показань їх засобів вимірювальної техніки.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.
Інші учасники, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності інших сторін.
Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
КП «Тернопільводоканал» надає мешканцям будинку по АДРЕСА_1 послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.
З акту на виконання робіт по встановленню лічильника слідує, що у листопаді 2005 року встановлено лічильник типу ЛЛ 40-х, державний номер лічильника 0543, пломба 04.04, початковий показ лічильника 00000, гарантійний термін експлуатації – один рік.
Як слідує з акту про опломбування лічильників холодної води по АДРЕСА_2 квартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями, у квартирах встановлено лічильники, у тому числі загальнобудинковий лічильник марки ЛЛ 40-х, заводський номер 0543, рік випуску 2004, пломба на лічильнику АВ 3375, пломба на вентилі АВ 3356, пломба на обвідній АВ 3383.
09 серпня 2024 року КП «Тернопільводоканал» направило листа ОСББ «Вільхова 17» про проведення 21 серпня 2024 року о 12 год перевірки схоронності та повірки вузла комерційного обліку, зняття показань їх засобів вимірювальної техніки. Просили надати доступ до загальнобудинкового водоміра та забезпечити присутність представника будинку.
Згідно акту КП «Тернопільводоканал» від 21 серпня 2024 року слідує, що працівники позивача прибули у вказану дату та час за адресою АДРЕСА_1 . Однак, доступ до підвального приміщення був закритий, представники будинку та ОСББ не з`явилися.
Згідно листа Головного управління національної поліції №6020 від 18 вересня 2024 року на звернення позивача слідує, що під час спілкування працівників поліції із головою ОСББ «Вільхова 17» останній повідомив, що приміщення, де знаходиться лічильник, перебуває у приватній власності, хто є власником приміщення йому не відомо.
Згідно інформації з державного реєстру речових прав за № 399332141 від 15 жовтня 2024 року встановлено, що нежитлове приміщення XXXV/XXXVI/XXXVII, заг. пл. 71.2 кв.м. по АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21 січня 2022 року.
12 листопада 2024 року позивач направив ОСОБА_2 лист про зобов`язання надати 16 грудня 2024 року о 10 год доступ до належного йому нежитлового приміщення, де знаходиться вузол комерційного обліку, для перевірки схоронності та повірки вузла комерційного обліку, зняття показань його засобів вимірювальної техніки. Рекомендоване повідомлення повернулось позивачу із відміткою про невручення «за закінчення терміну зберігання».
Згідно акту КП «Тернопільводоканал» від 16 грудня 2024 року слідує, що працівники позивача прибули у вказану дату та час за адресою АДРЕСА_1 . Однак, доступ до підвального приміщення був закритий, ОСОБА_2 не з`явився.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Частинами 1, 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною 2 ст.7 Закону України «Про комерційний обік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що виконавець комунальної послуги має право доступу до будівель, приміщень і споруд у яких встановлено вузли комерційного обліку, для перевірки схоронності таких вузлів обліку та зняття показань їх засобів вимірювальної техніки.
За змістом ч.1 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний забезпечити представникам виконавця комунальної послуги доступ до свого житла, іншого об`єкта нерухомого майна для:
1) ліквідації та відвернення аварій, пов`язаних із наданням відповідної комунальної послуги, – цілодобово;
2) встановлення або заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних чи профілактичних оглядів, зняття контрольних показань вузлів обліку - згідно з умовами договору про надання відповідної комунальної послуги, договору про управління багатоквартирним будинком.
З огляду на наведені вище положення закону, колегія суддів вважає, що недопуск представників КП «Тернопільводоканал» до вузла обліку та внутрішньобудинкових систем позбавляє позивача як виконавця послуг централізованого водопостачання та водовідведення можливості виконання взятих на себе зобов`язань по наданню таких послуг, а також порушує умови укладеного між позивачем та відповідачем договору і норми чинного законодавства.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить нежитлове підвальне приміщення XXXV/XXXVI/XXXVII, заг. пл. 71.2 кв.м. по АДРЕСА_1 .
Позивач, звертаючись з позовом до суду, як доказ того, що саме у вказаному вище нежитловому приміщенні знаходиться вузол комерційного обліку, долучив, серед іншого, схему розташування вузла комерційного обліку багатоквартирного житлового будинку за вказаною адресою і підстав вважати цей доказ неналежним у колегії суддів немає, враховуючи при цьому те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про можливе інше місце розташування будинкового лічильника.
Крім того, згідно з листом ГУНП в Тернопільській області за вих.№6020 від 18 вересня 2024 року голова ОСББ «Вільхова 17» Холява А.В. надав письмові пояснення про те, що він не мав би можливості надати доступ до приміщення, де знаходиться лічильник, оскільки воно перебуває у приватній власності.
Згідно з листом ГУНП в Тернопільській області за вих.№40762025 від 08 січня 2025 року голова ОСББ «Вільхова 17» Холява А.В. надав пояснення про те, що ОСОБА_2 купив підвальне приміщення по АДРЕСА_1 .
Таким чином, голова ОСББ «Вільхова 17» Холява А.В. своїми поясненнями, наданими працівнику поліції, підтвердив той факт, що саме в підвальному приміщенні, власником якого є ОСОБА_2 знаходиться будинковий лічильник.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12 листопада 2024 року позивач направив ОСОБА_2 лист про зобов`язання надати 16 грудня 2024 року о 10 год. доступ до належного йому нежитлового приміщення, де знаходиться вузол комерційного обліку, для перевірки схоронності та повірки вузла комерційного обліку, зняття показань його засобів вимірювальної техніки. Рекомендоване повідомлення повернулось позивачу із відміткою про невручення «За закінчення терміну зберігання».
Згідно з актом КП «Тернопільводоканал» від 16 грудня 2024 року, працівники КП «Тернопільводоканал» прибули у вказану дату та час за адресою АДРЕСА_1 , однак, доступ до підвального приміщення був закритий, ОСОБА_2 не з`явився.
Колегія суддів вважає, що придбавши нежитлове підвальне приміщення XXXV/XXXVI/XXXVII, заг. пл. 71.2 кв.м. по АДРЕСА_1 , в якому міститься вузол комерційного обліку, відповідач взяв на себе зобов`язання, в тому числі, передбачені п.2 ч.1 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якою споживач зобов`язаний забезпечити представникам виконавця комунальної послуги доступ до свого житла, іншого об`єкта нерухомого майна для встановлення або заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних чи профілактичних оглядів, зняття контрольних показань вузлів обліку - згідно з умовами договору про надання відповідної комунальної послуги, договору про управління багатоквартирним будинком.
Так, Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постановах від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 14 грудня 2021 року у справі №917/2117/19.
Отже, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не належним чином дослідив обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, дав їм невірну правову оцінку та ухвалив помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
У зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням позову відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідача витрати позивача по оплаті судового збору за подачу позову в сумі 3028 грн та апеляційної скарги в сумі 4542 грн.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Тернопільводоканал» – задовольнити.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2025 року — скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Комунального підприємства «Тернопільводоканал» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільхова 17» про зобов`язання надати доступ до вузла комерційного обліку, який знаходиться у підвальному приміщенні, - задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) надати Комунальному підприємству «Тернопільводоканал» доступ до вузла комерційного обліку, який знаходиться у підвальному приміщенні XXXV/XXXVI/XXXVII, заг. пл. 71.2 кв.м. по АДРЕСА_1 , для обслуговування та/або заміни такого вузла, а також для зняття показань засобу вимірювальної техніки.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Комунальному підприємству «Тернопільводоканал» судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції в сумі 3028 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 4542 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 лютого 2026 року.

Головуючий 
Судді