ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2026 р. Справа № 910/13482/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Демидової А.М.
суддів: Ходаківської І.П. 
Євсікова О.О. 

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:
від прокуратури: Бондарчук І.П.
від позивача-1: не з`явився
від позивача -2: не з`явився
від відповідача: Серебряник О.О. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 (повний текст рішення складено 10.03.2025) (суддя Бойко Р.В.)
у справі № 910/13482/24 Господарського суду міста Києва
за позовом заступника керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави
в особі: 1. Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (позивач-1);
2. Північного офісу Держаудитслужби (позивач-2)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"
про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 303 109,93 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог
У жовтні 2024 року керівник заступник керівника Уманської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради та Північного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (далі - ТОВ "Укр Газ Ресурс"), в якому просив суд:
1) визнати недійсними додаткові угоди № 4 від 19.08.2022, № 5 від 21.09.2022, № 6 від 17.10.2022 до договору про закупівлю електричної енергії № 5 від 10.01.2022 (далі також - Договір);
2) стягнути з ТОВ "Укр Газ Ресурс" кошти в розмірі 303 109,93 грн.
В обґрунтування позовних вимог прокурор вказав, що за наслідками проведеної публічної закупівлі № UA-2021-11-12-004497-a було укладено договір про закупівлю електричної енергії № 5 від 10.01.2022, за умовами якого ТОВ "Укр Газ Ресурс" зобов`язалось поставити Управлінню освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради товар (електричну енергію) у загальній кількості 2 621 100 кВт/год за ціною 3,58818816 грн за 1 кВт з ПДВ. Однак у період дії Договору було укладено 7 додаткових угод до договору про закупівлю електричної енергії № 5 від 10.01.2022, якими, серед іншого, було збільшено первісну ціну товару за Договором до 5,09412 грн за 1 кВт з ПДВ, тобто на 39,55 % від погодженої у додатковій угоді № 2 від 14.02.2022 ціни, а її обсяг зменшився на 1 147 546 кВт/год, унаслідок чого позивачем надмірно сплачено на користь відповідача кошти в сумі 303 109,93 грн.
З огляду на викладене, прокурор просив суд визнати укладені між ТОВ "Укр Газ Ресурс" та Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради додаткові угоди № 4 від 19.08.2022, № 5 від 21.09.2022, № 6 від 17.10.2022 до договору про закупівлю електричної енергії № 5 від 10.01.2022 недійсними на підставі ст. 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), адже при їх укладанні не дотримано вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки відповідачем безпідставно змінено істотні умови Договору без обґрунтування та документального підтвердження коливань ціни електричної енергії в період виконання Договору, а надмірно сплачену суму коштів у розмірі 303 109,93 грн на підставі статей 216, 1212 ЦК України стягнути з ТОВ "Укр Газ Ресурс" на користь Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/13482/24 позов задоволено повністю та визнано недійсними додаткові угоди № 4 від 19.08.2022, № 5 від 21.09.2022, № 6 від 17.10.2022 до договору про закупівлю електричної енергії № 5 від 10.01.2022, укладені між Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради та ТОВ "Укр Газ Ресурс". Стягнуто з ТОВ "Укр Газ Ресурс" на користь Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради кошти в розмірі 303 109,93 грн. Стягнуто з ТОВ "Укр Газ Ресурс" на користь Черкаської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 13 630,65 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що укладення сторонами додаткових угод № 4 від 19.08.2022, № 5 від 21.09.2022, № 6 від 17.10.2022 до договору про закупівлю електричної енергії № 5 від 10.01.2022, якими було збільшено вартість товару на 28,2 % від тієї ціни товару, яка була правомірно погоджена сторонами в додатковій угоді № 3 до Договору, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії Договору, суперечить вимогам ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки при укладенні додаткової угоди № 4 були відсутні обґрунтовані та документально підтверджені обставини коливання ціни товару на ринку для можливості внесення змін до Договору відповідно до вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Також суд виснував, що у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про визнання недійсними додаткових угод № 4 від 19.08.2022, № 5 від 21.09.2022, № 6 від 17.10.2022 до договору про закупівлю електричної енергії № 5 від 10.01.2022, сплачені позивачем-1 кошти в розмірі 303 109,93 грн (1 449 646,13 грн сплачених коштів - 1 146 536,20 грн коштів, що підлягали сплаті за спірну електричну енергію) підлягають поверненню за недійсним правочином.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/13482/24, ТОВ "Укр Газ Ресурс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.
Скаржник, зокрема, вказує, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/13482/24 не відповідає вимогам ст. 2, 7, 11, 13, 15 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (щодо основних завдань (принципів) господарського судочинства), ст. 73, 74, 76, 77, 78, 80, 86 ГПК України (щодо доказів у справі та надання їм оцінки судом), ст. 236, 238 ГПК України (щодо законності та обґрунтованості судового рішення та змісту рішення).
За доводами скаржника, оспорювані прокурором додаткові угоди № 4 від 19.08.2022, № 5 від 21.09.2022, № 6 від 17.10.2022 до Договору укладені сторонами на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та у відповідності до умов Договору, оскільки з огляду на суттєве зростання ринкових цін на енергоресурси в період дії Договору коригування ціни одиниці товару електричної енергії у бік збільшення, шляхом укладення сторонами вказаних додаткових угод до Договору, було економічно обґрунтованим.
Також скаржник наголошує на тому, що місцевий господарський суд, не встановивши належного складу відповідачів у цій справі, помилково вирішив даний судовий спір по суті; судом першої інстанції взагалі не надано оцінки письмовим поясненням по суті заявлених позовних вимог, що подані до суду першої інстанції 29.11.2024 Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області.
Скаржник вказує, що покладення відповідальності на постачальника за порушення вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" суперечить статті 44 Закону України "Про публічні закупівлі", така відповідальність як визнання недійсними додаткових угод до договору постачання, який є виконаним на момент звернення до суду з позовом та стягнення з постачальника грошових коштів, не передбачена та суперечить статті 164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 (колегія суддів у складі: ОСОБА_1. - головуючого, Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/13482/24; розгляд апеляційної скарги призначено на 18.06.2025 об 11:00.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2025 задоволено клопотання ТОВ "Укр Газ Ресурс" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 910/13482/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2025 зупинено апеляційне провадження у справі № 910/13482/24 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24; зобов`язано учасників справи повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду справи № 920/19/24 та надати відповідні докази.
У зв`язку зі звільненням судді Північного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 у відставку на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2025, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025 для розгляду справи № 910/13482/24 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/13482/24 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді - Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.; постановлено справу № 910/13482/24 залишити в стані зупинення провадження; зобов`язано сторін повідомити Північний апеляційний господарський суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі із наданням доказів, що підтверджують зазначені обставини.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 поновлено провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/13482/24; розгляд апеляційної скарги призначено на 24.03.2026 об 11:20.
У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2026 для розгляду справи № 910/13482/24 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. головуючий суддя, судді: Євсіков О.О., Ходаківська І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2026 апеляційну скаргу ТОВ "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/13482/24 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді Євсіков О.О., Ходаківська І.П.; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за раніше визначеними датою та часом - 24.03.2026 об 11:20.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2026 задоволено заяву ТОВ "Укр Газ Ресурс" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Позиції учасників справи
Прокуратура у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги заперечує і просить суд відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити в силі, зазначаючи, зокрема, що як Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради, так і Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області не здійснили заходи, спрямовані на усунення порушень законодавства, не звернулись до суду з відповідною позовною заявою, що свідчить про їх бездіяльність.
Також прокуратура наголошує на тому, що твердження відповідача, про те, що Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради має бути співвідповідачем, а не позивачем, є хибним; доводи відповідача щодо наявності лише адміністративної відповідальності за порушення законодавства про закупівлі також, на переконання прокуратури, є хибними, а диспозиція ст. 44 Закону України "Про публічні закупівлі" не виключає застосування до спірних правовідносин вимог цивільного законодавства.
Разом із тим, прокуратура наголошує на тому, що поведінка апелянта є непослідовною та нелогічною, адже оскаржується рішення суду від 13.02.2025, яке останніми виконано та повернуто кошти до місцевого бюджету.
13.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/13482/24 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення стосовно відступу від висновків щодо питання застосування п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 у подібних правовідносинах, яке ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2025 було задоволено.
19.03.2026 відповідачем подано до Північного апеляційного господарського суду письмові пояснення в даній справі.
23.03.2026 прокуратурою подано до Північного апеляційного господарського суду письмові пояснення у даній справі.
Явка представників учасників справи
У судовому засіданні 24.03.2026 взяли участь прокурор (у залі суду) та представник відповідача (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду).
Представники позивача-1 та позивача-2 в судове засідання не з`явились.
Усі учасники справи належним чином повідомлені судом про дату, час і місце судового засідання.
Разом із тим, суд враховує заяву позивача-1 про проведення засідання за відсутності учасника справи, яка надійшла до Північного апеляційного господарського суду 20.03.2026, в якій позивач-1 просить суд розгляд апеляційної скарги проводити без участі Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради.
Враховуючи, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка в судове засідання представників позивачів не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи аргументи апеляційної скарги і доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без їхньої участі в судовому засіданні.
У судовому засіданні представник відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.
Прокурор проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 12.11.2021 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради в електронній системі закупівель опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів щодо закупівлі електричної енергії в обсязі 2 621 100 кВт/год (ідентифікатор публічної закупівлі UA-2021-11-12-004497-a).
Очікувана вартість предмета закупівлі становила 11 008 620,00 грн з ПДВ.
З метою участі у вказаній процедурі закупівлі, тендерні пропозиції подані двома учасниками (суб`єктами господарювання) - ТОВ "Укр Газ Ресурс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (далі - ТОВ "Черкасиенергозбут").
Остаточна цінова пропозиція ТОВ "Укр Газ Ресурс" склала 9 404 999,99 грн з ПДВ, а ТОВ "Черкасиенергозбут" - 9 405 000,00 грн.
Найбільш економічно вигідною (на 0,01 грн вигіднішою, ніж пропозиція ТОВ "Черкасиенергозбут") виявилася тендерна пропозиція ТОВ "Укр Газ Ресурс", у зв`язку із чим Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради переможцем процедури закупівлі визначено ТОВ "Укр Газ Ресурс" та прийнято рішення про намір укласти договір про закупівлю.
10.01.2022 між Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено договір про закупівлю електричної енергії № 5 (Договір), відповідно до п. 2.1 якого за цим Договором учасник зобов`язується здійснювати постачання обсягу фактичного споживання електричної енергії ДК 021:2015, код 09310000-5-Електрична енергія (Електрична енергія) за об`єктом (об`єктами) замовника, зазначеними в листі-повідомленні, починаючи з 00 годин 00 хвилин 01 секунди до 24 години 00 хвилин доби впродовж всього строку дії Договору відповідно до умов комерційної пропозиції та цього Договору, а замовник зобов`язується прийняти товар, оплатити його та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору.
За умовами п. 5.2, 5.3 Договору загальна сума розрахунків за цим Договором становить 9 404 999,99 грн, в тому числі ПДВ 1 567 499,99 за весь строк дії Договору. Загальний обсяг споживання електричної енергії замовником за цим Договором становить 2 621 100 кВт/год.
Відповідно п. 12.1 Договору умови цього Договору не можуть змінюватися, крім випадків, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі".
Учасник повідомляє замовника про внесення змін до будь-яких умов Договору не пізніше ніж за 20 днів до внесення таких змін (п. 12.2 Договору).
У пункті 12.4 Договору вказано, що умови Договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної документації за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови Договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
- зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника (підп. 12.4.1);
- зміни ціни за одиницю товару не більш як на 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі, не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання Договору. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії (підп. 12.4.2);
- покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної у Договорі (підп. 12.4.3);
- продовження строку дії Договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у Договорі (підп. 12.4.4);
- узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без змін кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг) (підп. 12.4.5);
- зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок (підп. 12.4.6);
- зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів (підп. 12.4.7).
Цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції та набирає чинності з моменту його підписання представниками сторін та діє до 31.12.2022 року (п. 15.1 Договору).
За умовами п. 1 Комерційної пропозиції (додаток до Договору) ціна (тариф) на електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт/год): 2,990156801 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 3,58818816 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії.
Згідно з п. 4, 5 Комерційної пропозиції (додаток до Договору) термін (строк) виставлення рахунку за спожиту електричну енергію - відповідно до умов Договору. В інакшому випадку - у місяці, що слідує за розрахунковим. У грудні місяці - до 31.12.2022. Термін (строк) оплати рахунку - відповідно до умов Договору. В інакшому випадку - протягом 5 робочих днів з моменту отримання рахунку споживачем. У грудні місяці - до 31.12.2022.
Строк дії Договору та умови пролонгації: Договір діє з дня його підписання та скріплення печатками сторін (за наявності) і діє до 31.12.2021. Пролонгація здійснюється у відповідності до Закону України "Про публічні закупівлі". Кожна сторона має право достроково розірвати Договір, повідомивши іншу сторону про це за 21 календарний день (п. 10 Комерційної пропозиції).
10.01.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 1 до Договору, в якій сторони, посилаючись на п. 5.8 Договору, погодили, що відповідно до затвердженого постійного кошторису на 2022 рік сума асигнувань для взяття зобов`язань становить 6 452 202,11 грн. Відповідно до затвердженого постійного кошторису на 2022 рік обсяг закупівлі становить 1 797 866,73 кВт/год електричної енергії.
14.02.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 2 до Договору, в якій на підставі п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони погодили, що обсяг поставки електричної енергії згідно з даним Договором становить 2 576 542,91 кВт/год, а ціна на електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт/год): 3,04186 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 3,650240 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії.
15.08.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 3 до Договору, в якій на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони погодили, що обсяг поставки електричної енергії згідно з даним Договором становить 2 435 599,89 кВт/год, а ціна на електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт/год): 3,31121 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 3,973452 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії.
19.08.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 4 до Договору, в якій на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони погодили, що обсяг поставки електричної енергії згідно з даним Договором становить 2 306 805,08 кВт/год, а ціна на електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт/год): 3,60747 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 4,328964 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії.
21.09.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 5 до Договору, в якій на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони погодили, що обсяг поставки електричної енергії згідно з даним Договором становить 2 186 935,72 кВт/год, а ціна на електричну енергію з 01.09.2022, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт/год): 3,93333 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 4,719996 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії.
17.10.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 6 до Договору, в якій на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони погодили, що обсяг поставки електричної енергії згідно з даним Договором становить 1 872 172,99 кВт/год, а ціна на електричну енергію з 01.10.2022, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт/год): 4,2451 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 5,09412 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії.
08.12.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 7 до Договору, в якій за наслідками результатів проведеного аналізу виконання Договору за січень-листопад 2022 року та наявної потреби до кінця 2022 року обсягу фактичного споживання електричної енергії на підставі п. 12.4.1 Договору сторони погодили, що загальний обсяг споживання електричної енергії замовником за цим Договором становить 1 147 546 кВт/год, а загальна сума розрахунків за цим Договором становить 4 590 057,37 грн, в тому числі з ПДВ.
У період дії Договору ТОВ "Укр Газ Ресурс" було поставлено вказаним Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради закладам електричну енергію в обсязі 288 549,15 кВт/год, у рахунок оплати якої Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради було перераховано ТОВ "Укр Газ Ресурс" кошти у розмірі 1 449 646,13 грн.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, прокурор твердив про недійсність додаткових угод № 4, 5, 6 до Договору, оскільки відповідачем безпідставно змінено істотні умови Договору без обґрунтування та документального підтвердження коливань ціни електричної енергії в період виконання Договору, та, відповідно, про безпідставність набуття відповідачем за рахунок позивача коштів у розмірі 303 109,93 грн.
Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що оспорювані прокурором додаткові угоди № 4 від 19.08.2022, № 5 від 21.09.2022 та № 6 від 17.10.2022 до Договору укладені сторонами на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та у відповідності до умов Договору у зв`язку із коливанням ціни одиниці товару на ринку електричної енергії у бік збільшення. Відповідач зазначав, що укладення сторонами додаткових угод до Договору було економічно обґрунтованим, невнесення зазначених змін до Договору могло призвести до збитків як постачальника, так і споживача у зв`язку з неможливістю виконання умов Договору, що призвело б до того, що споживач електричної енергії за Договором, у випадку його розірвання, вимушений був би перейти на постачальника "останньої надії" із цінами, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії". При цьому ТОВ "Укр Газ Ресурс" посилалося на листи уповноваженого органу у сфері закупівель (Міністерства економіки України), в яких вказано, що норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачає можливість внесення необмеженої кількості разів змін до договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії в частині збільшення ціни за одиницю товару за умови дотримання обмеження щодо збільшення такої ціни до 10 % за один раз пропорційно збільшенню ціни відповідного товару на ринку і за умови, що наведена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. Крім того, відповідач вказав, що покладення відповідальності на постачальника за порушення вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме - за внесення змін до істотних умов договору про закупівлю у випадках, не передбачених законом, як зазначає прокурор у даній справі, суперечить статті 44 Закону України "Про публічні закупівлі", адже така відповідальність як визнання недійсними додаткових угод до договору постачання, який є виконаним на момент звернення до суду з позовом, та стягнення з постачальника грошових коштів, не передбачена та суперечить статтям 38 та 164-14 КУпАП, адже цей Кодекс зазнав змін щодо статті 38 та доповнений статтею 164-14 саме з прийняттям Закону № 114-IX від 19.09.2019 "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель", на підставі якого Закон України "Про публічні закупівлі" викладений у новій редакції.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частина третя статті 53 ГПК України).
Відповідно до частини четвертої вказаної статті прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу
Згідно із частиною п`ятою статті 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Положення щодо представництва інтересів держави прокурором у суді закріплені у статті 23 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до частини третьої якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).
Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).
Тобто, під час розгляду справи в суді фактично стороною у спорі є держава, навіть якщо прокурор визначив стороною у справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 та № 922/1830/19).
Разом із цим, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).
Встановлена цим законом умова про необхідність звернення прокурора до компетентного органу перед пред`явленням позову спрямована на те, аби прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18). За позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Тобто визначений частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" обов`язок прокурора перед зверненням з позовом звернутись спершу до компетентного органу стосується звернення до органу, який надалі набуде статусу позивача. У цій статті не йдеться про досудове врегулювання спору і, відповідно, вона не покладає на прокурора обов`язок вживати заходів з такого врегулювання шляхом досудового звернення до суб`єкта, якого прокурор вважає порушником інтересів держави і до якого як до відповідача буде звернений позов.
Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц).
Отже, якщо прокурор звертається до суду з позовною заявою в інтересах держави, він зобов`язаний у позовній заяві вказати підставу для здійснення представництва інтересів, передбачену частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", та обґрунтувати її. У такому разі статусу позивача набуває або орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (за наявності такого органу), або прокурор (у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду). Процесуальні наслідки відсутності, зокрема, обґрунтування підстави для звернення до суду прокурора визначені статтею 174 ГПК України.
Отже, процесуальний статус прокурора у справі залежить від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Враховуючи наявність або відсутність таких повноважень, прокурор обґрунтовує наявність підстав для представництва інтересів держави.
Узагальнюючи наведені в постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 висновки щодо застосування норм права, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що:
1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо:
- орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси;
- орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;
2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо:
- відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;
- орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.
У пункті 38 постанови від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Поряд із цим, таке процесуальне позиціонування прокурора не враховує, що згідно з обставинами справи не виключається, що уповноважений державою орган сам є учасником спірних відносин і порушником інтересів держави. У такому випадку визначення цього органу позивачем суперечило б принципу розумності. Отже, статусом позивача має наділятись прокурор, а уповноважений орган має бути відповідачем.
У постанові від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, оскаржуючи рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування та правочин щодо розпорядження майном, прокурор вправі звернутися до суду або як самостійний позивач в інтересах держави, визначивши такий орган відповідачем (коли оскаржується рішення останнього), або в інтересах держави в особі відповідного органу, зокрема тоді, коли цей орган є стороною (представником сторони) правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. У разі задоволення вимоги про визнання недійсним правочину та про повернення отриманого за ним (наприклад, земельної ділянки) чи про витребування майна від набувача таке повернення та витребування відбувається на користь держави чи територіальної громади, від імені яких відповідний орган може діяти тільки як представник. Такі висновки узгоджуються з постановами Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17, від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21 (пункт 8.3).
Разом із тим, у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що "помилковим є підхід, за якого у цій категорії справ - справах за позовами прокурора, поданими на захист інтересів держави, порушених унаслідок незаконних дій органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб - питання про належного відповідача вирішується як вторинне, похідне від питання про те, якого результату прагне досягнути прокурор своїм позовом.
Коло відповідачів не може визначатися залежно від того, чи залишиться до кого звертатися з позовом, якщо орган, уповноважений захищати інтереси держави у відповідних правовідносинах, буде визначений прокурором позивачем, навіть якщо цей орган сам спричинив порушення інтересів держави.
Відповідач визначається незалежно від процесуальної позиції інших учасників справи. Відповідачем у господарському судочинстві є особа, до якої звернена вимога позивача, яка, своєю чергою, спрямована на захист відповідного порушеного права або законного інтересу.
Прокурор визначає склад відповідачів самостійно в кожному конкретному випадку залежно від характеру спірних правовідносин, змісту порушених прав та інтересів держави, суб`єктів, які мають здійснювати захист цих прав та інтересів у відповідній сфері, обраного прокурором способу захисту останніх, який повинен бути ефективним та спрямованим на повне поновлення порушеного або оспорюваного права (тобто не має потребувати додаткового звернення з іншими вимогами до учасників спірних правовідносин) тощо (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 7.12; від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, пункт 10.13; від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц, пункт 8.12).
У пункті 7.17 постанови від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача.
Виходячи з викладеного, в зазначеній категорії справ найперше належить встановити, про захист яких інтересів держави йдеться, якими суб`єктами вони були порушені, в чому полягало порушення та можливість за рахунок таких суб`єктів задовольнити позовні вимоги.
Таким чином, процесуальний статус сторін у подібних спорах залежить як від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, так і від наведеного прокурором обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у конкретній справі.
У постанові від 28.11.2024 у справі № 910/13240/22 (910/5595/22) Верховний Суд, ураховуючи наведені вище позиції Великої Палати Верховного Суду щодо представництва прокурором інтересів держави у суді, зазначив, що:
- у цій категорії справ найперше належить встановити, про захист яких інтересів держави йдеться, якими суб`єктами вони були порушені, в чому полягало порушення та чи є обраний прокурором спосіб захисту інтересів держави ефективним та спрямованим на повне поновлення порушеного або оспорюваного права;
- процесуальний статус прокурора у справі залежить від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Враховуючи наявність або відсутність таких повноважень, прокурор обґрунтовує наявність підстав для представництва інтересів держави;
- прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, зокрема, якщо орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, листом вих. № 53-2110ВИХ-24 від 18.07.2024 Уманська окружна прокуратура звернулась до Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради, в якому повідомила про порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" внаслідок укладення додаткових угод № 4, 5, 6 до договору про закупівлю електричної енергії № 5 від 10.01.2022 та просила надати документи, пов`язані із спірними правовідносинами, а також повідомити про вжиті заходи для визнання недійсними вказаних додаткових угод і стягнення з ТОВ "Укр Газ Ресурс" надмірно сплачених коштів за додатковими угодами. 
Листом вих. № 01-07/814 від 29.07.2024 Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради повідомило Уманську окружну прокуратуру про відсутність у нього відповідних фахівців, які можуть якісно підготувати позов до суду, та вказало, що не заперечуватиме, якщо Уманська окружна прокуратура від свого імені здійснить відповідні процесуальні дії щодо стягнення коштів із ТОВ "Укр Газ Ресурс".
Надалі листом вих. № 53-2585ВИХ-24 від 12.09.2024 Уманська окружна прокуратура звернулась також до Північного офісу Держаудитслужби, в якому повідомила про порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" внаслідок укладення додаткових угод № 4, 5, 6 до Договору про закупівлю електричної енергії № 5 від 10.01.2022 та просила повідомити, чи вживались заходи для визнання недійсними вказаних додаткових угод і стягнення з ТОВ "Укр Газ Ресурс" надмірно сплачених коштів за додатковими угодами.
Листом вих. № 260615-17/2452-2024 від 23.09.2024 Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області повідомило Уманську окружну прокуратуру, що не має повноважень щодо звернення до суду з відповідним предметом позову, оскільки Держаудитслужбі надано право стягувати кошти лише в дохід держави, тому Держаудитслужба не мала законодавчого права заявляти позов щодо стягнення з ТОВ "Укр Газ Ресурс" грошових коштів на користь Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради.
Листами вих. № 53-2714ВИХ-24 від 25.09.2024 та вих. № 53-2713ВИХ-24 від 25.09.2024 Уманська окружна прокуратура повідомила Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради та Північний офіс Держаудитслужби відповідно, що нею було підготовлено та скеровано до Господарського суду міста Києва позовну заяву в інтересах держави в особі Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради та Північного офісу Держаудитслужби до ТОВ "Укр Газ Ресурс" про визнання недійсними додаткових угод до Договору та стягнення 303 109,93 грн.
Як правильно виснував суд першої інстанції, з листів вих. № 01-07/814 від 29.07.2024 та вих. № 260615-17/2452-2024 від 23.09.2024 очевидно, що ні Північний офіс Держаудитслужби, ні Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради не вживали та не планували вжити жодних заходів із захисту порушених інтересів держави, викладених у листах окружної прокуратури, не звернулись до суду з необхідним позовом, а також не проінформували про заплановані заходи задля усунення порушень вказаних інтересів держави. 
Відтак, при зверненні до суду з позовом у даній справі прокурором належним чином було підтверджено бездіяльність компетентних органів, які знали про порушення інтересів держави, однак не звертались до суду з відповідним позовом, що стало підставою звернення прокурора із цим позовом до суду в особі відповідного органу, який є стороною правочину.
Колегія суддів зауважує, що скаржником в апеляційній скарзі не доведено, що Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради є порушником інтересів держави, що виключало б можливість набуття ним статусу позивача у цій справі, у зв`язку із чим доводи скаржника про невстановлення місцевим господарським судом належного складу відповідачів у цій справі підлягають відхиленню.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду
Згідно з пунктом 6 частини другої статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 903/154/19).
Колегія суддів враховує, що процесуальний кодекс та інші законодавчі акти не містять визначення поняття "подібні правовідносини", а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння відповідних термінів звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Суд звертає увагу на те, що з огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування таких правових висновків у кожній конкретній справі.
Схожа правова позиція є усталеною та знайшла своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц.
Відтак, прокурор при зверненні з позовом правильно визначив суб`єктний склад учасників спірних правовідносин, а зазначені скаржником в апеляційній скарзі справи не є подібними зі справою № 910/13482/24.
Перевіряючи доводи скаржника, що оскаржувані прокурором додаткові угоди № 4 від 19.08.2022, № 5 від 21.09.2022 та № 6 від 17.10.2022 до Договору укладені сторонами на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та у відповідності до умов Договору, колегія суддів зазначає таке.
Вирішуючи питання щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 зазначила, що відповідна норма не дозволяє збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ч 1, 2, 3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із ч. 3, 4 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
В іншому випадку не досягається мета Закону України Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Як вбачається з матеріалів справи, укладаючи Договір, сторонами було погоджено плановий обсяг постачання електричної енергії в розмірі 2 621 100 кВт/год та, відповідно, на суму 9 404 999,99 грн.
10.01.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 1 до Договору, в якій сторони, посилаючись на п. 5.8 Договору, погодили, що відповідно до затвердженого постійного кошторису на 2022 рік сума асигнувань для взяття зобов`язань становить 6 452 202,11 грн. Відповідно до затвердженого постійного кошторису на 2022 рік обсяг закупівлі становить 1 797 866,73 кВт/год електричної енергії.
14.02.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 2 до Договору, в якій на підставі п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони погодили, що обсяг поставки електричної енергії згідно з даним Договором становить 2 576 542,91 кВт/год, а ціна на електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт/год): 3,04186 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 3,650240 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії.
15.08.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 3 до Договору, в якій на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони погодили, що обсяг поставки електричної енергії згідно з даним Договору становить 2 435 599,89 кВт/год, а ціна на електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт/год): 3,31121 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 3,973452 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії.
19.08.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 4 до Договору, в якій на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони погодили, що обсяг поставки електричної енергії згідно з даним Договором становить 2 306 805,08 кВт/год, а ціна на електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт/год): 3,60747 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 4,328964 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії.
21.09.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 5 до Договору, в якій на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони погодили, що обсяг поставки електричної енергії згідно з даним Договором становить 2 186 935,72 кВт/год, а ціна на електричну енергію з 01.09.2022, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт/год): 3,93333 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 4,719996 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії.
17.10.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 6 до Договору, в якій на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони погодили, що обсяг поставки електричної енергії згідно з даним Договором становить 1 872 172,99 кВт/год, а ціна на електричну енергію з 01.10.2022, у тому числі диференційовані ціни та критерії диференціації (за 1 кВт/год): 4,2451 грн без ПДВ, а разом з ПДВ - 5,09412 грн, з урахуванням тарифу на послугу з передачі електричної енергії (постанова НКРЕКП № 2454 від 01.12.2021) та без урахування тарифу на послуги з розподілу електричної енергії.
08.12.2022 Управлінням освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради (замовник) та ТОВ "Укр Газ Ресурс" (учасник) укладено додаткову угоду № 7 до Договору, в якій за наслідками результатів проведеного аналізу виконання Договору за січень-листопад 2022 року та наявної потреби до кінця 2022 року обсягу фактичного споживання електричної енергії на підставі п. 12.4.1 Договору сторони погодили, що загальний обсяг споживання електричної енергії замовником за цим Договором становить 1 147 546 кВт/год, а загальна сума розрахунків за цим Договором становить 4 590 057,37 грн, у тому числі ПДВ.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, додатковою угодою № 1 від 10.01.2022 було зменшено обсяг закупівлі до 1 797 866,73 кВт/год вартістю 6 452 202,11 грн, проте ця зміна умов практично не торкнулась ціни товару, оскільки фактично ціна збільшилась на 0,00062184 грн (6 452 202,11 грн / 1 797 866,73 кВт/год. = 3,58881 при погодженій первісно в Договорі ціни 3,58818816 грн за 1 кВт/год);
- додатковою угодою № 2 від 14.02.2022 збільшено ціну електричної енергії до 3,650240 грн з ПДВ за 1 кВт/год;
- додатковою угодою № 3 від 15.08.2022 збільшено ціну електричної енергії до 3,973452 грн з ПДВ за 1 кВт/год;
- додатковою угодою № 4 від 19.08.2022 збільшено ціну електричної енергії до 4,328964 грн з ПДВ за 1 кВт/год;
- додатковою угодою № 5 від 21.09.2022 збільшено ціну електричної енергії з 01.09.2022 до 4,719996 грн з ПДВ за 1 кВт/год;
- додатковою угодою № 6 від 17.10.2022 збільшено ціну електричної енергії з 01.10.2022 до 5,09412 грн з ПДВ за 1 кВт/год.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що укладення сторонами додаткових угод № 4 від 19.08.2022, № 5 від 21.09.2022 та № 6 від 17.10.2022 до договору про закупівлю електричної енергії № 5 від 10.01.2022, якими було збільшено вартість товару на 28,2 % від тієї ціни товару, яка була правомірно погоджена сторонами в додатковій угоді № 3 до Договору, суперечить п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", відтак вони підлягають визнанню недійсними на підставі частини першої статті 215 ЦК України.
Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Оскільки додаткові угоди № 4 від 19.08.2022, № 5 від 21.09.2022 та № 6 від 17.10.2022 до договору про закупівлю електричної енергії № 5 від 10.01.2022 є недійсними та не породжують правових наслідків, грошові кошти в сумі 303 109,93 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу-1, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що покладення відповідальності на постачальника за порушення вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" суперечить статті 44 Закону України "Про публічні закупівлі" та статті 164-14 КУпАП, з огляду на таке.
Верховний Суд у постанові від 10.12.2024 у справі № 924/413/24 зазначив, що положення ст. 44 Закону України "Про публічні закупівлі" визначають коло осіб, які несуть відповідальність за порушення вимог, установлених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання цього Закону, тобто особи які беруть участь у процедурі публічної закупівлі, а також під час здійснення державного регулювання та контролю у сфері таких закупівель.
Статтею 164-14 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про закупівлі, зокрема внесення змін до істотних умов договору про закупівлю у випадках, не передбачених законом - тягнуть за собою накладення штрафу на службових (посадових), уповноважених осіб замовника від тисячі п`ятсот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто ст. 44 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено коло осіб, що беруть участь у процедурі публічної закупівлі, а також під час здійснення державного регулювання та контролю у сфері таких закупівель, та які несуть відповідальність за порушення вимог, установлених цим Законом, а ст. 164-14 КУпАП передбачений розмір такої відповідальності (штрафу).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що стягнення штрафу на підставі ст. 164-14 КУпАП зі службової особи замовника за порушення законодавства про закупівлі не є тотожним стягненню грошових коштів з постачальника на підставі ст. 1212 ЦК України, безпідставно одержаних постачальником (підстава їх набуття відпала).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 910/5182/24.
Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 237 ГПК України визначено, що при ухваленні рішення суд вирішує такі питання:1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.
З урахуванням вищезазначеного, місцевий господарський суд, оцінивши подані сторонами докази, встановив, що укладення сторонами додаткових угод № 4 від 19.08.2022, № 5 від 21.09.2022 та № 6 від 17.10.2022 до договору про закупівлю електричної енергії № 5 від 10.01.2022, якими було збільшено вартість товару на 28,2 % від тієї ціни товару, яка була правомірно погоджена сторонами в додатковій угоді № 3 до Договору, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії Договору, суперечить вимогам ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки при укладенні спірних додаткових угод були відсутні обґрунтовані та документально підтверджені обставини коливання ціни товару на ринку для можливості внесення змін до Договору відповідно до вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
У зв`язку із цим, суд дійшов обґрунтованих висновків про те, що додаткові угоди № 4 від 19.08.2022, № 5 від 21.09.2022 та № 6 від 17.10.2022 до договору про закупівлю електричної енергії № 5 від 10.01.2022 підлягають визнанню недійсними, а сплачені позивачем-1 кошти в розмірі 303 109,93 грн (1 449 646,13 грн сплачених коштів - 1 146 536,20 грн коштів, що підлягали сплаті за спірну електричну енергію) - поверненню за недійсними правочинами.
Відтак доводи скаржника щодо ненадання судом першої інстанції оцінки доказам у сукупності не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.
Перевіряючи доводи скаржника щодо ненадання судом першої інстанції оцінки письмовим поясненням Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає таке.
Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
Суд апеляційної інстанції виснує, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам законодавства, а доводи скаржника спростовуються мотивувальною частиною оскаржуваного судового рішення.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Судові витрати
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/13482/24 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 у справі № 910/13482/24.
5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
6. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 09.04.2026.

Головуючий суддя А.М. Демидова 

Судді І.П. Ходаківська

О.О. Євсіков