Справа № 366/3927/25
Провадження № 3/366/2316/25
ПОСТАНОВА
Іменем України

23 грудня 2025 року селище Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Мовчан В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від НОМЕР_1 прикордонного загону імені « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 ) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
10.12.2025 до Іванківського районного суду Київської області від Вишгородського районного суду Київської області за підсудністю надійшов протокол та матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Мовчана В.В. Розгляд справи призначено на 11.12.2025 та відкладено на 23.12.2025, у зв`язку з неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належний чином, проте станом розгляду справи він не цікавився, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. 
Також уся інформація щодо цього судового провадження міститься на офіційному сайті судової влади України.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.
В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, суддя розцінює неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності неповажною та приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 . 
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
В судовому засіданні дослідженні наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЧЦП № 048923 від 03.12.2025, протокол № 538 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ», службова характеристика на ОСОБА_1 , рапорт.
На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП № 048923, складеного начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 : 03.12.2025 о 17 год. 40 хв. на території військового містечка був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння (характерний запах з ротової порожнини, нечітка мова, хитка хода, зухвала поведінка). Від проходження медичного освідчення на стан алкогольного сп`яніння відмовився про що був складений акт про відмову від проходження медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 
Виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 254-259 КУпАП, законною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення є складений відносно особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у встановленому порядку з дотриманням вимог закону протокол про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити, зокрема, суть правопорушення.
Тобто протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження. 
В свою чергу, відповідальність за ч. 3 ст.172-20 КУпАП настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду. До цих дій, що утворюють об`єктивну сторону цього адміністративного правопорушення, законодавець відносить розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Склад цього правопорушення є альтернативним - наявність складу проступку пов`язується з вчиненням будь-якого наведеного вище діяння, яке передбачається у диспозиції цієї адміністративно-правової норми.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЧЦП № 048923 від 03.12.2025 ОСОБА_1 був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння, однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.
Тобто уповноважена службова особа в протоколі констатує факт перебування військовослужбовця з ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Однак, згідно матеріалів, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме протоколу № 538 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» огляд ОСОБА_1 на стан алкогольно сп`яніння проводився в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» , проба позитивна – 2, 22 промілле.
Як було зазначено вище ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає окремий склад адміністративного правопорушення у виді відмови відповідних суб`єктів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 звинувачується у відмові від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в той час як матеріали справи доведено, що огляд було проведено у встановленому законом порядку.
Порядок проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чітко регламентований положеннями ст. 266-1 КУпАП.
Відповідно до ст. 266-1 КУпАП вказано, що огляд проводиться уповноваженою особою з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. У разі незгоди особи на проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Порядок направлення військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів підчас проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,та проведення такого огляду,що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 №32 (далі по тексту Порядок), у разі відмови військовослужбовця від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця/військовозобов`язаного щодо ухилення від огляду.
З аналізу вказаного Порядку слідує, що у разі відмови особи від проведення огляду у закладі охорони здоров`я, складається протокол про адміністративне правопорушення, в якому уповноважена особа зазначає ознаки сп`яніння та дії особи щодо ухилення від огляду.
Ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, передбачено в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2025 №1452/735.
Однак, в супереч вказаним вище положенням, у протоколі про адміністративне правопорушення замість зазначення факту перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, що є окремим складом адміністративного правопорушення, без належних та допустимих доказів констатовано відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
В матеріалах, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які достатні, належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки огляд було проведено у встановленому законом порядку, а за фактом проходження військової служби в стані алкогольного сп`яніння уповноважена особа його не звинувачує та відповідного протоколу про адміністративне правопорушення до суду не направила.
Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).
Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії» суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Формулювання суті адміністративного правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та матеріали додані до протоколу, не дають можливості правильно визначити об`єктивну сторону правопорушення, за яке притягується до адміністративної відповідальності особа.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
У зв`язку із закриттям провадження у справі, судовий збір з ОСОБА_1 не стягується.
Керуючись ст. 7, 172-20, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт громадянина України НОМЕР_2 ) за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. 
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Суддя Віталій МОВЧАН