ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1414/26 Справа № 205/2846/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Курбанова Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі:    головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
суддів: Свистунової О.В., Пищиди М.М. 
за участю секретаря – Триполець В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»
на рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2022 року позивач ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11.04.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №50003977, відповідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 338353 грн. 10 коп., що еквівалентно 42149,25 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п. 2.3 загальних умов кредитування є змінними, з кінцевим терміном повернення – 15.04.2017 року, для купівлі автомобіля марки «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 . 23.04.2013 р. до кредитного договору укладено додаткову угоду №1, за умовами якої позичальнику було надано додатково кредит у сумі 19773,45 доларів США, що дорівнює 161094,30 грн. Зобов`язання за кредитним договором №50003977 було забезпечено договором застави від 11.04.2012 р., згідно з умовами якого відповідач передав у заставу автомобіль марки «Volkswagen Touareg», об`єм двигуна 2967 куб. см., 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав йому на праві власності. В кредитному договорі погодили, що повернення кредиту здійснюється відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця. Невиконання відповідачем своїх обов`язків з оплати чергових платежів з повернення кредиту за кредитним договором у строки, погоджені сторонами в графіку погашення кредиту, призвело до виникнення заборгованості по їх сплаті в сумі 162294,00 грн. з повернення суми кредиту та додаткового кредиту за період з грудня 2014 року по травень 2015 року та 26784,85 грн. з повернення суми додаткового кредиту за червень – серпень 2015 року. В свою чергу, відповідно до п.3.2.1 загальних умов в редакції додаткової угоди №1 до кредитного договору, прострочення відповідача за кредитним договором №50003977 від 11.04.2012 року становило більше одного календарного місяця, на його адресу 19.05.2015 р. направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за вих. №50003977, якою позивач вимагав від відповідача дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору щодо дострокового повернення суми кредиту. Зазначеною вимогою позивач повідомив відповідача, що у випадку неповернення суми кредиту та сплати заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги, відбудеться примусове їх стягнення, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий ТОВ «Порше Мобіліті» у заставу. Однак, зазначена вимога позивача у встановлені строки була проігнорована відповідачем. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання, у січні 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2021 р. по цивільній справі № 205/210/16-ц за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, відмовлено у задоволенні позову, тому що Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пов`язує можливість звернення стягнення на предмет застави не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й встановлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу вказаного строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави. Тобто, ухилення від реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, вважаються порушеннями, які унеможливлюють вирішення спору про звернення стягнення на предмет застави. Даним рішенням суду встановлено, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором станом на 15.12.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 890387 грн. 42 коп., яка складається з: суми простроченої заборгованості у розмірі 394200 грн. 09 коп., яка складається з: простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів у розмірі 189078 грн. 85 коп., суми 3 % річних за час прострочення у розмірі 4098 грн. 48 коп., інфляційних втрат у розмірі 34727 грн. 75 коп., пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 13661 грн. 59 коп., суми штрафних санкцій за складені та надіслані листи щодо сплати простроченої заборгованості у розмірі 5873 грн. 22 коп., інші витрати за кредитним договором у розмірі 3900 грн. 00 коп., суми штрафу нарахованого на підставі п.8.2 кредитного договору у розмірі 67670 грн. 62 коп., суми штрафу, нарахованого на підставі п. 2.3 та п. 4.1.2 договору застави у розмірі 75189 грн. 58 коп., а також з суми заборгованості з дострокового повернення кредиту у розмірі 496187 грн. 33 коп., що складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 436827 грн. 95 коп., заборгованість за процентами у розмірі 15284 грн. 19 коп., суми 3 % річних у розмірі 4793 грн. 63 коп., інфляційних втрат у розмірі 11302 грн. 80 коп., пені нарахованої відповідно до п. 8.1 кредитного договору у розмірі 15978 грн. 76 коп., суми збитку, нарахованого відповідно до п.8.5 кредитного договору у розмірі 12000 грн. 00 коп., отже, цей факт не потребує доказуванню, так як обставини встановлені в ньому мають преюдиційне значення. Позивач звертає увагу, що позовна заява по справі №205/210/16-ц була складена 15.12.2015 р., а тому в межах розгляду справи №205/210/16-ц не розглядалося питання щодо розміру заборгованості відповідача з 3% річних та інфляційних витрат за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р., який становить 557272,80 грн. та складається з наступного: 29746,49 грн. – 3% річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; 114751,11 грн. – інфляційні витрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; 4909,33 грн. – 3% річних у зв`язку з простроченням сплати додаткового кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; 18938,42 грн. – інфляційні витрати у зв`язку з простроченням сплати додаткового кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; 80065,18 грн. – 3% річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; 308862,27 – інфляційні витрати у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р. 18.01.2022 р. позивачем зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.01.2022 р. Цим же витягом підтверджується відсутність обтяжувачів предмета застави. Також, позивачем направлено відповідачу повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Крім того, позивач зазначив, що після реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, зобов`язання відповідача ОСОБА_1 перед позивачем так і залишилось невиконаним.
Цей позов подається з інших підстав, зокрема, в даному випадку позов подається після реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження. Крім того, в межах цієї справи визначено інший розмір заборгованості. Зокрема, розрахунок заборгованості зроблено за період до 24.01.2022 року, а також додатково визначено інфляційні втрати, у зв`язку з простроченням дострокового повернення всієї суми кредиту. Цей позов подається при інших обставинах, зокрема при наявності реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження та при наявності додаткових складових заборгованості, в тому числі за інший період. Власником предмета застави є ОСОБА_2 . Тобто, крім того, що відповідач ОСОБА_1 порушив зобов`язання перед позивачем шляхом несплати чергових платежів та ігноруванням вимоги про дострокове погашення кредиту, відповідач ОСОБА_1 також порушив зобов`язання та приписи законодавства шляхом відчуження предмета застави на іншого власника. Відповідач ОСОБА_1 , в порушення умов договору застави та положень чинного законодавства, з метою уникнення відповідальності за невиконання грошових зобов`язань з оплати чергових платежів з повернення кредиту за кредитним договором та уникнення фактичного звернення стягнення на предмет застави, було вчинено незаконні дії, а також дії, що порушують умови зобов`язання щодо відчуження предмета застави на користь відповідача ОСОБА_2 . Відповідно до п. 1.6. договору застави від 11.04.2012 року наступні застави предмету застави за цим договором, передача його у найм, оренду, позичку, лізинг, інше користування тощо, дозволяються лише за попереднім письмовим дозволом заставодержателя. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржника, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Автомобіль було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 . Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про заставу», ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постановах від 03 квітня 2013 року №6-7цс13 та від 19.11.2014 року №6-168цс14). Таким чином, застава автомобіля за договором застави від 11.04.2012 року зберігає силу для нового власника ОСОБА_2 , а тому звернення стягнення підлягає саме на транспортний засіб, який на час вирішення судом спору належить на праві власності і знаходиться у користуванні ОСОБА_2 . Позивач просить в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», за кредитним договором № 50003977 від 11.04.2012 року, розмір якої станом на 24.01.2022 р. складає 1559129 грн. 85 коп., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час вчинення виконавчих дій. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» витрати на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. та з ОСОБА_1 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» витрати, понесені на оплату судового збору в розмірі 11278,45 грн.

Рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - відмовлено (том 2 а.с.91-95).

Не погодившись з таким рішенням суду, ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (том 2 а.с. 105-113). 

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення. 

Судом першої інстанції встановлено, що 11.04.2012 року ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 50003977, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 42 149,25 дол. США на придбання автомобіля марки «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 куб.см., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п.2.3 загальних умов кредитування є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту до 15.04. 2017 року.
В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 11.04.2012 року ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 уклали договір застави, за умовами якого ОСОБА_1 передав позивачу в заставу автомобіль марки «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору.
23.04.2013 року до кредитного договору № 50003977 укладено додаткову угоду № 1, за умовами якої позичальнику надано додатковий кредит у сумі гривневого еквіваленту 19 773,45 доларів США на сплату страхових платежів із терміном повернення до 15.04.2017 року.
23.04.2013 року ПАТ «СТ «Українська страхова група» і ОСОБА_1 уклав договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами №28-0199-РМ2-13-00288 терміном дії до 11.04.2017 року, страхова сума на період страхування за рік: 93665 грн.
Відповідно до підпунктів 9.5-9.7 Загальних умов кредитування ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що ТОВ «Порше Мобіліті» належним чином ознайомило його з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, з інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів), також йому надана вичерпна інформація про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника.
19.05.2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» надіслало ОСОБА_1 вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту, яка вручена позичальнику 09.07.2015 року та в якій ОСОБА_1 було попереджено, що у випадку несплати суми кредиту та заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги, позивач буде вимушений вдатись до примусового стягнення заборгованості, в тому числі за рахунок предмета застави.
Згідно відповіді Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2016 року № 31/27-1624 право власності на предмет застави автомобіль марки «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_2 , починаючи з 09.06.2016року, зареєстровано за ОСОБА_2 .
Згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2021 р. №205/210/16-ц, в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави – відмовлено, оскільки позивачем не дотримано порядку процедури звернення стягнення відповідно до закону. Доказів того, що позивачем в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були зареєстровані відомості про звернення стягнення на предмет застави, позивачем суду не надано, а витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, який наявний в матеріалах справи свідчить про відсутність реєстрації звернення стягнення на предмет застави, що робить передчасною таку вимогу позивача. Судові витрати віднесено за рахунок позивача.
Відповідно до розрахунку ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість відповідача перед позивачем станом на 24.01.2022 р. становить 1559129,85 грн., з яких:
- 890387,42 грн. – розмір заборгованості, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2021 р. по цивільній справі №205/210/16-ц станом на 15.12.2015 р.;
- 29746,49 грн. – 3% річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.;
- 114751,11 грн. – інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.;
- 4909,33 грн. – 3% річних у зв`язку з простроченням сплати додаткового кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.;
- 18938,42 грн. – інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати додаткового кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.;
- 80065,18 грн. – 3% річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.;
- 58670,02 грн. – заборгованість з відшкодуванням додаткового кредиту за період з 15.09.2015 р. по 15.02.2016 р.;
- 10811,22 грн. – 3 % річних, у зв`язку з простроченням оплати заборгованості з відшкодуванням додаткового кредиту;
- 41988,39 грн. – інфляційні втрати, у зв`язку з простроченням оплати заборгованості з відшкодуванням додаткового кредиту.
З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.01.2022 р. №77562868 вбачається, що 18.01.2022 р. зареєстровано звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження автомобіль марки «Volkswagen Touareg NF3.0.1V6TDI», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору до початку процедури звернення стягнення.
18.01.2022 року обтяжувач ТОВ «Порше Мобіліті» надіслав боржнику ОСОБА_1 письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що автомобіль «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 на праві власності станом на 09.06.2016 року, а обтяження внесено в Державний реєстр обтяжень 18.01.2022 року, а тому на момент придбання ОСОБА_2 вказаного транспортного засобу запис щодо обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній, і вона набула майно на законних підставах, а відтак є добросовісним набувачем, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позову. 

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду в повному обсязі.
Так, згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 2 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.
У відповідності до ст. 589 ч. 1 ЦК України, в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до ст. 590 ч.ч. 1, 2 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
За рахунок заставленого майна, згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором. - неустойку), необхідні виграти на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Системний аналіз частини першої статті 27 Закону України «Про заставу», частини третьої статті 9 та частини першої статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дає підстави для висновку про те, що в разі відчуження боржником предмета обтяження без згоди заставодержателя обтяження рухомого майна, що є предметом застави, зберігає свою силу для нового власника (покупця), якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Покупець може бути добросовісним набувачем за умови, якщо на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній відповідний запис. Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, тобто на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статями 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Передбачено ст. 9 ч. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Статтею 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.
Обтяжувач набуває права вимагати виконання забезпеченої обтяженням вимоги незалежно від настання строку виконання в разі, якщо порушено провадження у справі про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.
У відповідності до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.
Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.
Вимогами ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що лише зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.
У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень (частина перша статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).
Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.
Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.
У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду: від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17 і від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18, від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18.

Як вбачається з матеріалів справи, що на час придбання та перереєстрації автомобіля відповідачем ОСОБА_2 , а саме станом на 09.06.2016 року не зареєстрована застава в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповіддю Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2016 року № 31/27-1624, відповідно до якої судом було встановлено, що за базою даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС України, станом на 09.06.2016 року будь-які обмеження або обтяження щодо перереєстрації транспортного засобу «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_2 , були відсутні.

Встановивши фактичні обставини по справі, суд 1 інстанції дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, вона є добросовісним набувачем, оскільки не знала і не могла знати про наявність договору про надання кредиту та заставу транспортного засобу, укладеного 11.04.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 .
Оскільки, на час відчуження спірного автомобіля боржником, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, суд 1 інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати збереження сили застави для нового власника майна.

Позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» не було подано доказів того що ОСОБА_2 має заборгованість перед ТОВ «Порше Мобіліті» і даний договір застави є дійсним для ОСОБА_2 .

Крім того, представником відповідача надано суду копію виконавчого напису, посвідченого 03.06.2015 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 707, про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Volkswagen» модель «Touareg», 2012 року випуску, номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_1 , чорний, державний номер НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого ВРЕР ДАІ №1 ГУМВС України в Дніпропетровській області 11.04.2012 р. Зазначений транспортний засіб на підставі договору застави транспортного засобу №50003977, посвідчений Балтакса І.В., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 11.04.2012 р., за реєстровим №434, переданий в заставу ТОВ «Порше Мобіліті», ЄДРПОУ36422974, строк платежу за яким настав 16.12.2014 р. За рахунок коштів отриманих від реалізації транспортного засобу, пропонує задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за період з 16.12.2014 р. по 19.05.2015 р. у розмірі 396989,27 грн. – дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, 162294,00 грн. – несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу), 9697,12 грн. – штрафні санкції відповідно до ст.8.3 договору, 67670,62 грн. – штраф в розмірі 20 % від суми кредиту за порушення терміну дострокового повернення кредиту на вимогу компанії до суми заборгованості, що разом становить 636651,01 грн.
10.07.2015 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Литвином І.В. відкрито виконавче провадження 48084733 на підставі, зазначеного виконавчого напису посвідченого 03.06.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 707.
02.11.2022 року Другим ВДВС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження №70201537 на підставі, виконавчого листа №205/539/20 виданого 22.08.2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Порше Мобіліті": 1) заборгованість за кредитним договором №50003977 від 11.04.2012 року: 19515 грн. 30 коп. - 3% річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 16.12.2015 р. по 18.12.2019 р.; 52527 грн. 07 коп. - 3% річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 16.12.2015 р. до 18.12.2019 р.; 2) заборгованість за додатковою угодою №1 від 23.04.2013 р. (додатковим кредитом) 3220 грн. 79 коп. - 3% річних у зв`язку з простроченням сплати додаткового кредиту за період з 16.12.2015 р. до 18.12.2019 р.; 58670 грн. 02 коп. - заборгованість за додатковим кредитом; 7117 грн. 27 коп. - 3% річних у зв`язку з простроченням повернення додаткового кредиту, а також 2115,74 грн. судового збору, 4623,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Згідно банківської виписки наданої позивачем за виконавчим провадженням №70201537, виконавчий лист №205/539/20 за період з 27.11.2023 року по 11.04.2025 року стягнуто всього 112097,25 грн., однак дана сума частково стягнута з відповідача ОСОБА_1 не врахована в позові про звернення стягнення на предмет застави.

Оскільки, на час відчуження спірного автомобіля боржником, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, ОСОБА_2 є добросовісним набувачем, оскільки не знала і не могла знати про наявність договору про надання кредиту та заставу транспортного засобу, укладеного 11.04.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 , судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав задоволення позову про звернення стягнення на предмет застави. 

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом 1 інстанції не враховані позиції Верховного Суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки правовідносини у наведених справах не є тотожними (подібними) за предметом, підставами та обставинами з поточною справою. 

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, вказані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та судом першої інстанції їм було надано обґрунтовану оцінку, а тому вони додатковому правовому аналізу не підлягають.

Крім того, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - залишити без задоволення. 

Рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02 вересня 2025 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 березня 2026 року.

Судді: