РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

Справа № 285/5212/25
провадження у справі №2/0285/481/26
19 березня 2026 року       м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
ускладі судді Помогаєва А.В., 
при секретарі судового засідання Ковальчук М.В., 
розглянувши цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 65145,44 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.01.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір №485947-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 15 000,00 грн. Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15011689 процентів за кожен день користування кредитом.
Всупереч умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, не здійснює погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим станом на 04.09.2025 утворилась заборгованість у розмірі 65145,44 грн, з яких: заборгованість по прострочених платежах по тілу кредиту 15000 грн, заборгованість по прострочених платежах по процентах - 47895,44 грн, заборгованість по прострочених платежах по комісії - 2250 грн. 
Позовна заява містить клопотання про витребування доказів на підтвердження отримання коштів відповідачем з АТ «Універсал Банк». Таке клопотання судом задоволено.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. 
Відповідач в судове засідання не з`явилася. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду вона повідомлялась вчасно та належним чином, однак про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.
Дослідивши у судовому засіданні подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом установлено, що 10.01.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір №485947-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 15 000,00 грн. 
Кредит був наданий на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.
Договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://bizpozyka.com/, згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитодавець свої зобов`язання відповідно умов Кредитного договору виконав у повному обсязі та надав відповідачу 10.01.2024 грошові кошти в розмірі 15 000 грн, що підтверджується інформацією про рух коштів по картці ОСОБА_1 , яку надано АТ "Універсал Банк".
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 04.09.2025 утворилась заборгованість у розмірі 65145,44 грн, з яких: заборгованість по прострочених платежах по тілу кредиту 15000 грн, заборгованість по прострочених платежах по процентах - 47895,44 грн. та заборгованість по прострочених платежах по комісії - 2250 грн. 
За відсутності будь-яких заперечень проти позову з боку відповідача, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 15000 грн.
Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, суд приходить до наступного висновку.
Пунктом 2.3 Договору №485947-КС-002 від 10.01.2024 встановлено строк кредитування - 24 тижні, що складає 168 днів.
Пункт 2.4 Договору містить умови про стандартну фіксовану процентну ставку 2% на день та знижену - 1,15011689 процентів за кожен день користування кредитом.
У позовній заяві сторона позивача посилається на застосування до кредиту зниженої процентної ставки.
Нарахування процентів за межами строку, визначеного договором, є безпідставним.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Застосовуючи визначену п. 2.4 кредитного договору процентну ставку 1,15011689% на добу, до суми позики 15000 грн., суд дійшов висновку, що заборгованість за відсотками складає суму 28982,95 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню - 43982,95 грн.
У задоволенні позову в частині стягнення решти нарахованих процентів за користування кредитом суд відмовляє.
Щодо вимоги про стягнення комісії суд зазначає наступне.
Пунктом 2.5 кредитного договору передбачена комісія за надання кредиту в розмірі 2250 грн.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Як встановлено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниє обов`язком фінансової установи. Виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. 
Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику. Така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15.
За таких обставин, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати ОСОБА_1 боржником за цим платежем, що свідчить про безпідставність заявлених в цій частині вимог, які не підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача відшкодування витрат по сплаті судового збору пропорційно частині задоволення позовних вимог - в сумі 1635,40 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 263-265, 280-286 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ: 
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за кредитним договором №485947-КС-002 від 10.01.2024 в сумі 43982гривень 95 копійок.
Відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення решти нарахованої заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (ЄДРПОУ 41084239) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1635 гривень 40 копійок. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя        А.В. Помогаєв