ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/1353/24  Номер провадження 22-ц/814/223/26	Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я. В.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І., 
розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг»
на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року, ухваленого в місті Гребінка під головуванням судді Татіщевої Я. В.
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У листопаді 2024 року представник ТОВ «ФК «Пінг-Понг» звернувся до суду з вказаним позовом до  ОСОБА_1 , в якому просив про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 100025588 від 19.04.2021 у розмірі 71 850 грн, понесених судових витрат в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
Позов мотивовано тим, що 19.04.2021 в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 подав заявку на отримання кредиту № 100025588, на підставі якої уклав договір про споживчий кредит та отримав кредитні кошти в сумі 15 000 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом.
Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 71 850 грн, з якої: 15 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 54 000 грн - заборгованість за процентами, 2 850 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту.
У подальшому між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 05Т від 29.07.2021, відповідно до якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 100025588 від 19.04.2021. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору відступлення прав вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 100025588 від 19.04.2021 на загальну суму 71 850 грн.
24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» передало ТОВ «ФК «Пінг-Понг» право вимоги за заборгованістю, у тому числі відповідача за кредитним договором № 100025588 від 19.04.2021 на загальну суму 71 850 грн.
Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку, наданий кредит у строки, встановлені договором, не повернув, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати.
Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року позов ТОВ «ФК «Пінг-Понг» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором № 100025588 від 19.04.2021 у сумі 24 000 грн, що складається з: 15 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9 000 грн - заборгованість за процентами.
Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» судовий збір у сумі 809,10 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів, а тому позовні вимоги ТОВ «ФК «Пінг-Понг», як нового кредитора, є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Не погодившись з вказаним рішенням, представник ТОВ «ФК «Пінг-Понг» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, а саме нарахованих процентів за період з 20.05.2021 по 18.07.2021 у розмірі 45 000 грн, а також комісії за надання кредиту в сумі 2 850 грн та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «ФК «Пінг-Понг» задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що процесуальним обов`язком суду є дослідження належним чином поданого стороною доказу, зокрема, розрахунку заборгованості, оцінити його з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю або частково - зазначити правові аргументи на його спростування та навести в рішенні свій розрахунок.
Вказує, що при укладенні договору сторони погодили строк кредитування 30 днів - до 19.05.2021, встановили суму процентів за користування кредитними коштами в розмірі 9 000 грн, комісію в розмірі 2 850 грн та порядок продовження (пролонгації) строку кредитування зі сплатою процентів за користування кредитом за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Зазначає, що ОСОБА_1 продовжив користуватись кредитними коштами після 19.05.2021, а тому до нього було застосовано пролонгацію на стандартних базових умовах, зазначених у договорі, та строк кредитування було продовжено ще на 60 днів і наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам укладеного між сторонами договору. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України. 
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). 
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України). 
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
По справі встановлено, що 19.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 100025588, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 15 000 грн у межах встановленого договором строку кредитування зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі та в порядку, встановлених договором.
Згідно з пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору кредит надано строком на 30 днів з 19.04.2021, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 19.05.2021.
Разом з тим, у підпункті 2.3.1.2 пункту 2.3 договору сторони погодили порядок продовження (пролонгації) строку кредитування на стандартних (базових) умовах на один день, що відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
Проценти за користування кредитом у межах строку кредитування з 19.04.2021 по 19.05.2021 нараховуються за ставкою 2,00 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та складають 9 000 грн (підпункт 1.5.2 пункту 1.5, підпункт 2.2.1 пункту 2.2 договору). 
Відповідно до пункту 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту та згідно підпункту 2.2.3 пункту 2.2. нараховується за кожен день користування кредитом після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових умовах). 
Як вбачається з платіжного доручення № 26891649 від 19.04.2021 кредитодавець перерахував на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти згідно договору № 100025588 у розмірі 15 000 грн.
Відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до кредитного договору) платіж з повернення кредиту, комісії за надання кредиту та сплати процентів на загальну суму 26850 грн, із яких сума кредиту - 15 000 грн, проценти - 9 000 грн, комісія - 2 850 грн мав бути внесений відповідачем 19.05.2021.
Оскільки у вказаний строк кредитні кошти не були повернуті кредитодавцю, а позичальник продовжив користуватись кредитом, відбулась пролонгація строку кредитування на стандартних (базових) умовах на 60 календарних днів - до 18.07.2021. 
Таким чином, станом на 18.07.2021 виникла заборгованість за кредитним договором № 100025588 від 19.04.2021 у розмірі 71 850 грн, з яких: 15 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2 850 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту та 54 000 грн - заборгованість за процентами, що вбачається з розрахунку ТОВ «Мілоан». 
29.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 05Т, відповідно до якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 100025588 від 19.04.2021. Згідно з витягом з додатку до вказаного договору відступлення прав вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 100025588 від 19.04.2021 на загальну суму 71 850 грн.
24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно витягу з додатку до договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 100025588 від 19.04.2021 на суму 71 850 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 15 000 грн, заборгованість за процентами - 54 000 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту - 2 850 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). 
Наявні у матеріалах справи договори щодо відступлення права вимоги з додатками у виді Реєстру боржників підписані їх сторонами, містять інформацію про заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 100025588 від 19.04.2021 у сумі 71 850 грн та є належними і допустимими доказами переходу прав кредитора до позивача у спірних правовідносинах.
Дані договори в силу положень статті 204 ЦК України є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними, тому створюють права та обов`язки, що визначені кредитним договором, для нового кредитора і боржника.
Обмежень щодо прав позивача на стягнення з боржника простроченої заборгованості за договором про споживчий кредит № 100025588 від 19.04.2021 матеріали справи не містять. 
Оскільки кредитні кошти позичальнику надавалися з умовою повернення та сплати процентів за час користування кредитом, що належним чином відповідачем не виконано, стягнення суми заборгованості та процентів у межах погодженого строку кредитування відповідає встановленим фактичним обставинам справи та нормам права, що регулюють спірні правовідносини.
Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у стягненні процентів за період з 20.05.2021 по 18.07.2021 у розмірі 45 000 грн, а також комісії за надання кредиту в сумі 2 850 грн, не дав належної правової оцінки умовам укладеного між сторонами кредитного договору № 100025588 від 19.04.2021, зокрема, підпункту 2.3.1.2 пункту 2.3 щодо порядку продовження строку кредитування у разі користування позичальником кредитними коштами після спливу терміну (дати) повернення кредиту, та підпункту 1.5.1 пункту 1.5 щодо комісії за надання кредиту за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово, що призвело до помилкового вирішення справи в цій частині.
Враховуючи досягнення між кредитором та позичальником з дотриманням обов`язкової письмової форми згоди щодо продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах внаслідок поведінки самого позичальника, який продовжував користуватись кредитним коштами, не повертаючи їх ще протягом погодженого сторонами строку - 60 днів, позивач має право на одержання від відповідача процентів від суми кредиту у розмірі, встановленому договором, протягом усього строку кредитування з урахуванням такої пролонгації, що загалом становить 90 календарних днів. 
Згідно правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. 
За умовами укладеного між сторонами кредитного договору № 100025588 строк кредитування визначається порядком пролонгації кредиту, встановленим пунктом 2.3 договору, внаслідок волевиявлення самого позичальника на продовження строку користування/повернення кредиту, тому відповідно до статей 536, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України він повинен сплатити кредитору проценти за таке користування кредитними коштами.
Оскільки в межах заявлених позовних вимог строк правомірного користування відповідачем кредитними коштами становив загалом 90 календарних днів від дати укладення договору 19.04.2021, що відповідає розрахунку заборгованості по процентам, наданого позивачем за період з 20.04.2021 по 18.07.2021 на суму 54 000 грн, з яких судом було стягнуто лише 9 000 грн, тому в частині відмови у стягненні процентів за кредитом на суму 45 000 грн рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову ТОВ «ФК «Пінг-Понг».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця - банку або іншої фінансової установи, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити, встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Постановою Правління Національного банку України від 11.02.2021 № 16 затверджено Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно пункту 1 яких до загальної вартості кредиту для споживача можуть включатися комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб, комісії за розрахунково-касове обслуговування банку, у якому відкритий рахунок кредитодавця (під час зарахування коштів у рахунок погашення споживчого кредиту).
У справі, що переглядається апеляційним судом, у підпункті 1.5.1 пункту 1.5 Договору про споживчий кредит № 100025588 від 19.04.2021 сторони узгодили сплату комісії за надання кредиту в розмірі 19% від суми кредиту або 2 850 грн одноразово, яка була включена у загальну вартість кредиту для інформування споживача до укладення договору про споживчий кредит згідно Паспорту споживчого кредиту № 100025588. 
Підписуючи кредитний договір, відповідач фактично погодився на запропоновані позивачем умови кредитування, своїм правом на відмову від договору про споживчий кредит відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» не скористався, Договір про споживчий кредит № 100025588 від 19.04.2021 не оспорював та презумпцію його правомірності не спростував, тому заявлена позивачем заборгованість підлягає стягненню на його користь з відповідача. 
За правилами частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які у разі задоволення позову покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» задовольнити.
Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» 45 000 грн процентів за Договором про споживчий кредит № 100025588 від 19.04.2021 за період з 20.05.2021 по 18.07.2021 та 2 850 грн комісії за надання кредиту, відповідно збільшити суму стягнутої заборгованості з 24 000 грн до 71 850 грн, з яких: 15 000 грн - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 54 000 грн - заборгованість за процентами, 2 850 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту.
Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору 2 422,40 грн - за подання позовної заяви та 3 633,60 грн - за подання апеляційної скарги, а всього 6 056 грн.
В іншій частині рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя       С. Б. Бутенко

Судді         Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна