Справа № 145/938/25
Провадження № 22-з/801/24/26
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції 
Доповідач:Оніщук В. В.

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року	Справа № 145/938/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Голоти Л. О., Матківської М. В.,

учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) – Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) – ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження заяву адвоката Борусевича Сергія Йосиповича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат,

встановив:

У провадженні Вінницького апеляційного суду перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент Банк» про визнання відсутнім права нараховувати відсотки за користування кредитом позичальнику.
Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2025 року:
- позов АТ «Акцент Банк» задоволено частково та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТІ55101709393319574 від 02 березня 2024 року в розмірі 29 837,02 грн, яка складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 23 161,04 грн та заборгованості за процентами в розмірі 6 675,98 грн., в іншій частині позову відмовлено; 
- зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Акцент Банк» було задоволено повністю та визнано відсутнім у АТ «Акцент Банк» права нараховувати відсотки (проценти) за користування кредитом позичальнику ОСОБА_1 за кредитним договором № АВН0СТІ55101709393319574 від 02 березня 2024 року, починаючи з 08 липня 2025 року. Вирішено питання судових витрат. 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 12 лютого 2026 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-банк» залишити без задоволення. Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
17 лютого 2026 року до апеляційного суду надійшла заява адвоката Борусевича С. Й. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з АТ «Акцент Банк» на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат на правничу допомогу у апеляційному суді у розмірі 3 450 грн.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 
Відповідно до статті 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 №23рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Із матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 під час розгляду справи представляв адвокат Борусевич С. Й. на підставі договору про надання правової допомоги № 198 від 15 липня 2025 року та ордеру.
Про намір стягнення судових витрат на правничу допомогу адвокат заявляв у апеляційній скарзі, отже, строк на подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не пропущений.
На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 3 450 грн адвокат Борусевич С. Й. надав витяг з договору про надання правової допомоги № 198 від 15 липня 2025 року, детальний опис робіт від 17 лютого 2026 року, акт №16/02 від 16 лютого 2026 року про надану правничу допомогу у період з 15 січня 2026 року по 16 лютого 2026 року, відповідно до яких адвокатом були надані такі послуги:
- підготовка та подання до Вінницького апеляційного суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи №145/938/25 в електронному вигляді – 15 січня 2026 року – 1 000 грн/год – витрачено 0 год 12 хв – вартість послуги 200 грн;
- правовий аналіз апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2025 року по справі №145/938/25, підготовка та подання до Вінницького апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу – 19 січня 2026 року – 1 000 грн/год – витрачено 3 год 00 хв – вартість послуги 3 000 грн;
- підготовка та подання до Вінницького апеляційного суду клопотання про розгляд справи №145/938/25 за відсутності сторони – 10 лютого 2026 року – 1 000 грн/год – витрачено 0 год 15 хв – вартість послуги 250 грн.
Вартість наданих послуг складає 3 450 гривень.
Також до заяви про стягнення судових витрат було долучено докази її надсилання АТ «Акцент-Банк». 
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. 
Проте як вбачається із матеріалів справи, станом на 27 лютого 2026 року правом на заперечення проти заявленого розміру судових витрат АТ «Акцент-Банк» не скористалося.
Враховуючи викладене, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, розумності розміру судових витрат на правничу допомогу, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 246, 270 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Заяву адвоката Борусевича Сергія Йосиповича в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу задовольнити.
Стягнути з АТ «Акцент-Банк» на користь  ОСОБА_1 3 450 грн понесених нею судових витрат на правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач        В. В. Оніщук 

Судді          Л. О. Голота

М. В. Матківська