Справа № 420/33728/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, – 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 недоотриманого грошового забезпечення та за час призупинення військової служби, за період з 01.05.2022 по 30.12.2024;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення та премії за час призупинення військової служби, за період з 01.05.2022 по 30.12.2024 включно, грошової допомоги для оздоровлення за 2023-2024 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет на відповідний рік станом на 01 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, та провести їх виплату із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди з розрахунку 100 000 гривень в місяць за період з 01.05.2022 по 30.12.2024 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди з розрахунку 100 000 гривень в місяць за період з 01.05.2022 по 30.12.2024 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 29.11.2016 по 30.12.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі – Відповідач) та в подальшому був переведений до іншої військової частини. 30.07.2025 позивач виключений зі списків військової частини НОМЕР_3 у зв`язку із звільнення в запас Збройних Сил України. Під час проходження військової служби у відповідача під час виконання бойових завдань в АДРЕСА_1 в 2022 році позивач потрапив в полон, з якого був звільнений 30.12.2024. Після звільнення з військової служби представником позивача направлено запит відповідачу про надання документів, в тому числі щодо повноти нарахування та виплати грошового забезпечення з відображенням розміру прожиткового мінімуму, який застосовувався при розрахунку. Листом за №09/3692-25-Вих від 22.09.2025р. відповідачем надано витяг з наказу про зарахування до списків особового складу, архівні відомості щодо щорічно нарахованого грошового забезпечення за 2016 - 2022 роки. При цьому відповідач обмежився доводом, що всі нарахування грошового забезпечення проведені в повному обсязі, нарахування грошового забезпечення здійснювалось з врахування прожиткового мінімуму розміром 1762 грн. Також було зазначено, що з травня 2022 року грошове забезпечення позивача не нараховувалося у зв`язку з призупиненням йому військової служби. З наявної інформації в наданих відповідачем щорічних архівних відомостях та відповідей відповідача вбачається, що за період з 01.05.2022 по 30.12.2024 позивачу не нараховано та не виплачене грошове забезпечення з урахуванням перебування позивача в полоні.
Ухвалою від 09.10.2025 року адміністративний позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову.
Ухвалою від 20.10.2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що права ОСОБА_1 щодо здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення та інших платежів за час призупинення йому військової служби після його поновленні на військовій службі не були порушені, НОМЕР_4 загоном морської охорони у травні- червні 2025 року ОСОБА_1 , перед його звільненням з військової служби, було нараховано та виплачено грошове забезпечення та інші платежі, на яке ОСОБА_1 набув право за час проходження військової служби, у тому числі за період призупинення йому військової служби в період з 01 травня 2022 року по грудень 2024 року включно, а також додаткову грошову винагороду з розрахунку 100 000 гривень в місяць за період з 01.05.2022 по 30.12.2024 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Обов`язку здійснювати перевірку який розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб було застосовано НОМЕР_4 загоном морської охорони при здійснені зазначених нарахувань та виплат, здійснювати перерахунки чи інші дії по виплаченим позивачу іншою військовою частиною виплатам, у військової частини НОМЕР_1 не виникло, військова частина НОМЕР_1 не може нести відповідальність за правильність або неправильність здійснених іншою юридичною особою нарахувань та виплат позивачу грошового забезпечення та його складових за період з травня 2022 року по грудень 2024 року.
За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) з 29.11.2016 року по 30.12.2024 року.
Наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України №47-ОС від 28 вересня 2022 року «Про особовий склад» ОСОБА_1 призупинено військову службу та дію контракту, звільнено з посади та наказано вважати таким, що не виконує обов`язки військової служби, з 20 вересня 2022 року; призупинено виплату грошового та здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення, з 20 вересня 2022 року. Підстава: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.09.2022 року №42022052120000507.
Згідно листа ДП «Український національний центр розбудови миру» № 09-07/157 від 03.01.2025 року ОСОБА_1 перебував у полоні під владою у держави-агресора, звільнений з полону 30.12.2024.
31.12.2024 року закрито кримінальне провадження №42022052120000507 відносно ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч.4 КК України.
Наказом начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону № 471-ос від 31.12.2024р. продовжено військову службу та дію контракту, поновлено пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців, ОСОБА_1 з 31.12.2024 року, зараховано у списки особового складу НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону та поновлено виплату грошового та здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення з 31.12.2024 року.
Наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України № 6-ОС від 04.01.2025 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 31.12.2024.
Наказом начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону № 37-ОС від 30.01.2025 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону та якого наказом Голови Державної прикордонної служби України № 136-OC від 21.01.2025 зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_4 загону морської охорони Державної прикордонної служби України, з 30.01.2025.
Наказом командира НОМЕР_4 загону морської охорони № 59-ОС від 31.01.2025 року зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення ОСОБА_1 з 31.01.2025 року.
Наказом командира НОМЕР_4 загону морської охорони від 30.07.2025 року № 465-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом командира НОМЕР_4 загону морської охорони Державної прикордонної служби України № 444-ОС від 21.07.2025 за підпунктом «д» (у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону у запас Збройних Сил України, з 30 липня 2025 року. 
ОСОБА_1 через представника звернувся до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) із запитом щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 основного та додаткових видів грошового забезпечення за період з травня 2022 року по грудень 2024 року, у зв`язку із закриття кримінального провадження відносно нього. При нарахуванні грошового забезпечення наказано взяти до уваги факт перебування ОСОБА_1 в полоні, до якого він потрапив під час виконання бойових завдань, та необхідність нарахування йому за весь період додаткової винагороди у підвищеному розмірі 100 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Листом від 22.09.2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) повідомлено, що при нарахуванні грошового забезпечення за період з листопада 2016 по квітень 2022 року ОСОБА_1 застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн. Одночасно повідомлено, що відносно ОСОБА_1 було відкрито кримінальне провадження, у зв`язку із чим даному військовослужбовцю було призупинено військову службу та дію контракту відповідно до пункту 481 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 року №1115/2009. Враховуючи зазначене, нарахування та виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 було призупинено з травня 2022 року. Оскільки станом на день виключення з військової частини НОМЕР_1 , а саме на 31.12.2024, інформація про закриття кримінального провадження Л ОСОБА_1 не надходила, нарахування та виплата грошового забезпечення з травня 2022 по грудень 2024 року поновленню не підлягала.
Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ч.6 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.
Згідно з ч.1 ст.14 Закону України від 03.04.2003 за №661-IV "Про Державну прикордонну службу України" (далі по тексту - Закон №661-IV) до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Відповідно до ч.6 ст.14 Закону №661-IV комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
За визначенням, наведеним у ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 за №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі по тексту - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з ч.2 ст.24 Закону №2232-ХІІ військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 та 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону.
Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.
Відповідно до абз.3 ч.2 ст.24 Закону №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
За приписами абз.4 ч.2 ст.24 Закону №2232-ХІІ час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Згідно з абз.6 ч.2 ст.24 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
За приписами абз.7 ч.2 ст.24 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 та 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону.
Згідно з абз.8 ч.2 ст.24 Закону №2232-ХІІ для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Відповідно до абз.9 ч.2 ст.24 Закону №2232-ХІІ за весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Відповідно до пункту 1 Постанови № 168, (в редакції, зі змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 271, від 22 березня 2022 року № 350, від 01 квітня 2022 року № 400), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які, зокрема, захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення).
З вищевикладеного слідує, що у випадку якщо по відношенню до військовослужбовців, стосовно яких судом закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. При цьому за весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення. 
З матеріалів справи слідує, що наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України №47-ОС від 28 вересня 2022 року «Про особовий склад» ОСОБА_1 було призупинено військову службу та дію контракту та останнього звільнено з посади, наказано вважати таким, що не виконує обов`язки військової служби, з 20 вересня 2022 року; призупинено виплату грошового та здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення, з 20 вересня 2022 року. Підстава: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.09.2022 року № 42022052120000507.
Однак, згідно листа ДП «Український національний центр розбудови миру» № 09-07/157 від 03.01.2025 року ОСОБА_1 перебував у полоні під владою у держави-агресора, та був звільнений з полону 30.12.2024.
31.12.2024 року закрито кримінальне провадження №42022052120000507 відносно ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч.4 КК України.
При цьому, судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що наказом командира НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України № 6-ОС від 04.01.2025р. ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 31.12.2024.
30.07.2025 року наказом командира НОМЕР_4 загону морської охорони № 465-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом командира НОМЕР_4 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 21.07.2025 № 444-ОС за підпунктом «д» (у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону у запас Збройних Сил України, з 30 липня 2025 року. 
Відтак, ОСОБА_1 звільнений з військової служби з НОМЕР_4 загону морської охорони Державної прикордонної служби України.
Так, на підставі частини третьої статті 24 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII) закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженимУказом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009(далі - Положення № 1115/2009).
На підставі пункту 293 Положення № 1115/2009 особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням. У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 25 червня 2018 року № 558(далі -Інструкція № 558) грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.
Судом встановлено, що листом від 30.09.2025 року НОМЕР_4 загоном морської охорони повідомлено НОМЕР_2 загін морської охорони, що головний корабельний старшина ОСОБА_1 (ЙРЗ НОМЕР_6 ) був зарахований у списки особового складу НОМЕР_4 загону морської охорони 31.01.2025 року згідно з наказом № 59-ОС від 31.01.2025, у зв`язку з чим нарахування та виплата грошового забезпечення і додаткова винагорода за період з 01.05.2022 по 30.12.2024 роки були здійснені у травні- червні 2025 року.
Також, НОМЕР_4 загоном морської охорони надано картку грошового забезпечення за 2025 рік, розрахункові листи за період з травня по липень 2025 року головного корабельного старшини ОСОБА_1 , з яких вбачається що позивачу за період травень 2022 – грудень 2024 року нараховано та виплачено грошове забезпечення, а також додаткову винагороду за 2022 -2024 роки.
Відтак, станом на дату звільнення зі служби та виключення із списків особового складу НОМЕР_4 загоном морської охорони, відповідно до приписів Положення № 1115/2009, розраховано ОСОБА_1 за всіма видами належного йому на день звільнення матеріального та грошового забезпечення, в тому числі щодо отримання який позивач звернувся до суду з даним позовом.
При цьому, у випадку незгоди із сумою та порядком нарахування грошового забезпечення та премії за час призупинення військової служби, за період з 01.05.2022 по 30.12.2024 включно позивач ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду із вимогами до відповідного органу Держприкордонслужби, з якого він був виключений зі списків частини, у зв`язку із звільненням з військової служби, та який здійснював нарахування та виплату такого грошового забезпечення за час призупинення військової служби.
З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача військової частини НОМЕР_1 , а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.
Керуючись ст. ст. 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 255, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.

.