ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/8061/25 Суддя першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Файдюка В.В.,
суддів Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФ в Черкаській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач-2, ГУ ПФ в Закарпатській області), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 10.07.2025 №232730027313 про відмову у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7-1 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню та виплачується під час призначення пенсії за віком, у розмірі 10 (десяти) місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до вимог п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ періоди роботи: з 28.08.1984 до 24.12.1984 викладачем по класу фортепіано Чигиринської музичної школи, з 02.01.1985 до 31.08.2011 викладачем по класу фортепіано Червонослобідської дитячої музичної школи, з 01.09.2011 до 31,01.2025 завідувачем фортепіанного відділу Червонослобідської дитячої музичної школи (Комунальний заклад «Слобідська дитяча музична школа» Слобідської сільської ради).
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 позов задоволено повністю:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 10.07.2025 №232730027313 про відмову у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7-1 ч.1 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.23, код ЄДРПОУ 21366538) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 ч.1 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, отже такий стаж має зараховуватися до пільгового згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому, оскільки ОСОБА_1 досягла 60-річного віку та пропрацювала на посаді викладача дитячої музичної школи понад 40 років, то остання має право на отримання одноразової грошової допомоги.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що оскільки з 01.02.2025 позивачу було призначено пенсію за віком, то підстави для виплати допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відсутні. Крім того, наголошує, що покладення на відповідача-1 обов`язку з нарахування та виплати позивачу грошової допомоги є втручанням у дискреційні повноваження ГУ ПФ в Черкаській області.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2025 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Свою позицію обґрунтовує тим, що на час звернення до ГУ ПФ в Черкаській області пропрацювала на посадах, які дають право на зарахування пільгового стажу, більше 41 року, що свідчить про наявність у позивача права на отримання грошової допомоги. Крім того, наголошує, що покладення на відповідача-1 обов`язку з нарахування та виплати спірної допомоги не є втручанням в його дискреційні повноваження, адже це є належним способом захисту порушених прав особи адміністративним судом.
Відзиву на апеляційну скаргу від ГУ ПФ в Закарпатській області не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2026 продовжено строк розгляду справи та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження з 07.04.2026.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФ в Черкаській області та отримує пенсію за віком з 01.02.2025 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ в Черкаській області із заявою про призначення допомоги у розмірі десяти пенсій.
За принципом екстериторіальності розгляд вказаної заяви здійснювався ГУ ПФ в Закарпатській області, яке рішенням від 10.07.2025 №232730027313 відмовило у проведенні перерахунку пенсії на підставі заяви від 03.07.2025. Указане рішення обґрунтовано тим, що посади викладача по класу фортепіано та завідувача фортепіанного відділу в Червонослобідській дитячій музичній школі, яка є закладом позашкільної освіти сфери культури, не передбачені у затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 переліку, а тому періоди роботи на таких посадах у не можуть бути зараховані до стажу роботи, яка дає прав на пенсію за вислугу років. Відтак, за відсутності 30 років страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, підстави для виплати грошової допомоги відсутні.
Про прийняте рішення ГУ ПФ в Черкаській області повідомило ОСОБА_1 листом від 11.07.2025 №2300-0204-8/55609.
На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 19, 46 Конституції України, п. 7-1 розд. XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 28, 53, 55, постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік №909), Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191), суд першої інстанції з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №876/5312/17 прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки посади, на яких працював позивач, належать до посад працівників освіти.
З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.
Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Указаний Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.
Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.
Судовою колегією враховується, що зміст Розділу 1 «Освіта» Переліку № 909 в частині «Найменування закладів і установ» містить зазначення «Загальноосвітні навчальні заклади, навчальні заклади, музичні і художні школи», а в частині «Найменування посад» містить зазначення «викладачі, завідуючі».
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 з 01.09.1985 по 31.01.2025 (день, що передує дню призначення пенсії за віком) обіймала посаду викладача по класу фортепіано Комунального закладу «Червонослобідська дитяча музична школа», перейменованого у лютому 2025 року на Комунальний заклад «Слобідська дитяча музична школа». Указані відомості підтверджуються записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 та довідками Комунального закладу «Слобідська дитяча музична школа» від 17.03.2025 №10/03-06 і №4/03-06.
Згідно із статутом Комунального закладу «Слобідська дитяча музична школа» школа є закладом освіти у сфері культури, заснована на комунальній формі власності.
Таким чином, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.
Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17, на чому правильно підкреслив суд першої інстанції.
За таких обставин колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що стаж роботи викладачем класу фортепіано Червонослобідської дитячої музичної школи дає право на пенсію за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
За усталеною практикою Верховного Суду (зокрема, постанова від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а) норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» указаного Закону грошової допомоги при виході на пенсію по цьому Закону особа має дотриматись таких вимог:
- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);
- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.
З огляду на те, що позивач на момент призначення пенсії за віком працювала у відповідному закладі освіти та має достатній трудовий стаж роботи у цих закладах (понад 40 років), при цьому, всупереч доводів апелянта, раніше не отримувала пенсію, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З приводу посилання апелянта на те, що оскаржуваним судовим рішенням допущено втручання у дискреційні повноваження ГУ ПФ в Черкаській області колегія суддів оцінює критично, оскільки у спірному випадку орган Пенсійного фонду України протиправно відмовив ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги, у той час як право на отримання пенсії підтверджується документально наявними у матеріалах справи доказами, а тому у спірному випадку у відповідача-1 відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.
Судовою колегією враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повне судове рішення складено 07 квітня 2026 року.