1	Справа № 335/2288/26  2-а/335/63/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Геєць Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника Павлюк Оксани Анатоліївни, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа – Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання противоправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
04.03.2026 ОСОБА_1 в особі представника адвоката Павлюк О.А. звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа – Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання противоправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до військово-облікових даних, позивач має чинне бронювання до 13.11.2026 року. 26.02.2026 року старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Манделюком Д.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення з позивача на користь держави адміністративного штрафу у розмірі 6 800,00 грн. Про існування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивач дізнався лише після отримання відповідного повідомлення через застосунок «Дія» від державної виконавчої служби.
Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена з істотним порушенням норм чинного законодавства, а викладені у ній обставини не відповідають фактичним даним. Протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача не складався та йому не вручався. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено за відсутності позивача, без його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.
З матеріалами справи позивач ознайомлений не був, оскільки можливість такого ознайомлення йому не надавалась. Таким чином, позивач був фактично позбавлений права надати пояснення, подати докази на свій захист та реалізувати інші процесуальні гарантії, передбачені законом. Жодних повісток від відповідача позивач не отримував, від явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 не ухилявся.
Крім того, позивач не був обізнаний про винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та про подальше направлення її до органів державної виконавчої служби для примусового виконання.
Після звернення до відповідача з метою з`ясування обставин направлення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності останній не надав підтвердження факту її належного вручення або направлення позивачу.
З огляду на відсутність примірника оскаржуваної постанови, позивач був змушений звернутися до органів державної виконавчої служби з метою отримання її копії.
З постанови № 197/2 від 13.02.2024 року вбачається, що позивач нібито отримав повістку 19.01.2024 року про необхідність прибуття 22.01.2024 року до відповідача. У зв`язку з неявкою у зазначений день позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 6 800,00 грн. Водночас відповідач не надав позивачу жодної інформації та належних доказів щодо дати направлення повістки, а також причин її невручення позивачу.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 197/2 від 13.02.2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Судом проведено такі процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 05.03.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 , в особі представника Павлюк Оксани Анатоліївни, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа – Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання противоправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – залишено без руху. Встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та наданням відповідних доказів поважності таких причин, при цьому, така заява має бути оформлена відповідно до вимог ст. 167 КАС України – 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали, роз`яснивши, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.
Ухвалою судді від 16.03.2026 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов – 5 днів з дня вручення ухвали. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 завірені у встановленому законом порядку копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
20.03.2026 надійшов відзив представника відповідача на позов, в якому зазначив, що під час складання протоколу № 197/2 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ознайомлено під особистий підпис з правами та обов`язками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі зі змістом статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 63 Конституції України. Будь-яких заяв та клопотань від громадянина ОСОБА_1 не надходило. Доказом підтвердження присутності ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 197/2 є той факт, що останній власноруч поставив свій підпис у самому протоколі. Про час, дату та місце розгляду адміністративної справи позивач також повідомлявся під особистий підпис. За результатами розгляду матеріалів справи №197/2 про адміністративне правопорушення за ознаками частини другої статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесена постанова № 197/2 від 13.02.2025 за справою про адміністративне правопорушення про притягнення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.
Відповідно до відомостей ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач 22.01.2024 року не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив вимоги абзацу першого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 оку № 560, пункту 2 частини 1 Додатку 2 до Порядку Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487.
Згідно даних Єдиного електронного реєстру військовозобов`язаних «Оберіг» громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 з 16.05.2011 року. На час винесення постанови № 197/2 року від 13.02.2024 року не був військовослужбовцем.
Отже, притягнення позивача до адміністративної відповідальності як порушника законодавства, є законним та обґрунтованим, так як позивач не прибув за повісткою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
24.03.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач стверджує, що позивач був присутній при складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 197/2 про що свідчить його власноручний підпис на протоколі, однак не надав доказів свого твердження у відзиву. Відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів направлення позивачу постанови про притягнення до адміністративної відповідальності № 197/2 від 13.02.2024 року за результатами розгляду справи. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту належного виклику позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Зокрема, відсутні докази направлення повістки рекомендованим поштовим відправленням із описом вкладення, а також докази її вручення позивачу або належного підтвердження відмови від її отримання. Окрім того, відсутні докази того, що повістку про необхідність явки позивача до відповідача він отримав особисто під підпис, що є обов`язковою умовою для притягнення військовозобов`язаного до відповідальності за неявку за таким викликом. У даному випадку жодного виклику у встановлений законом спосіб здійснено не було, а отже не виникло юридичного обов`язку реагувати. Як наслідок цього, і притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаних обставин не ґрунтується на вимогах закону. Враховуючи вищезазначене, факт належного підтвердження оповіщення про виклик позивача не доведений відповідачем як необхідна умова наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. За відсутності доведеності належного підтвердження оповіщення про виклик особи до ІНФОРМАЦІЯ_4 в діях такої особи відсутній склад адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою суду від 31.03.2026 продовжено процесуальний строк розгляду справи за позовом ОСОБА_1 , в особі представника Павлюк Оксани Анатоліївни, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа – Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання противоправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 завірені у встановленому законом порядку копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.
24.04.2026 судом завершено розгляд справи та суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятої постанови, з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що постановою № 197/2 від 13.02.2024 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн.
У постанові зазначено, що під час загальної мобілізації військовозобов`язаний ОСОБА_1 отримав повістку 19.01.2024 про необхідність прибуття 22.01.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 в зазначений в повістці час та дату, доказів наявності поважних причин неприбуття за повісткою не надав, чим порушив вимоги частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Частиною 2 ст. 210-1 КУпАП (в редакції чинній на час винесення постанови) передбачено, що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 1 цієї статті передбачено відповідальність за вчинення таких дій: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
Відповідно до абзацу 12 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Статтею 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.
Отже, на дату винесення відповідачем спірної постанови в Україні діяв особливий період, що було підставою для застосування ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В свою чергу, відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивач був присутній при складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 197/2 про що свідчить його власноручний підпис на протоколі, однак не надав доказів свого твердження у відзиву. Отже, відповідні доводи відповідача не знайшли свого підтвердження. 
Крім того, на спростування доводів позивача відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту належного виклику позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Зокрема, відсутні докази направлення повістки рекомендованим поштовим відправленням із описом вкладення, а також докази її вручення позивачу або належного підтвердження відмови від її отримання. Окрім того, відсутні докази того, що повістку про необхідність явки позивача до відповідача він отримав особисто під підпис, що є обов`язковою умовою для притягнення військовозобов`язаного до відповідальності за неявку за таким викликом. У даному випадку жодного виклику у встановлений законом спосіб здійснено не було, а отже не виникло юридичного обов`язку у позивача реагувати. Як наслідок цього, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаних обставин не ґрунтується на вимогах закону.
Відповідач не виконав вимоги ухвали суду щодо надання суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Враховуючи вищезазначене, факт належного підтвердження оповіщення про виклик позивача не доведений відповідачем як необхідна умова наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно, оскільки ОСОБА_1 не було належним чином оповіщено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ним не було порушено ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час дії особливого періоду, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про протиправність постанови № 197/2 від 13.02.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та, як наслідок, необхідності її скасування.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Оскільки суду з боку відповідача не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, зокрема, його об`єктивної сторони, а саме не доведено порушення з боку позивача правил військового обліку, тому суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Павлюк О.А. підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі положень ст. 139 КАС України сума судових витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем, розміром 665,60 грн, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73–79, 132, 139, 159, 205, 211, 217, 227–228, 241–246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 , в особі представника Павлюк Оксани Анатоліївни, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа – Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання противоправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.
Скасувати постанову № 197/2 від 13 лютого 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати зі сплати судового збору розміром 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення складене в повному обсязі 24 квітня 2026 року.
Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:
Позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ;
Третя особа – Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, адреса: 69006, Україна, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Металургів, будинок 6, ЄДРПОУ 45028225.

Суддя Ю.В.Геєць