ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 лютого 2026 року 	Справа № 160/36359/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ІРПІНСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА МІСЬКА ЛІКАРНЯ» ІРПІНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

22.12.2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним і скасувати рішення експертної з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» IMP Київської області рішення №123/25/2233/Р від 01 вересня 2025 року;
- визнати протиправну бездіяльність Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, яке виявляється у не розгляді скарги від 01.10.2025 року на рішення експертної з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» IMP Київської області рішення №123/25/2233/Р від 01 вересня 2025 року;
- зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України повторно провести оцінювання повсякденного функціонування ОСОБА_1 , в рамках якого провести додаткові дослідження на підставі яких прийняти нове рішення, яким встановити дійсний ступінь втрати професійної працездатності та групу інвалідності, на підставі наявних показників втрати здоров`я.
Ухвалою суду від 26.12.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 26.12.2025 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- медико-експертної справи ОСОБА_1 ;
- рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;
- протоколу розгляду під час перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії;
- документів, які стали підставою для проведення перевірки обґрунтованості рішення, що підлягало перевірці;
- доказів направлення ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) про необхідність прибуття до ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» для здійснення повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень;
- рішення експертної з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» IMP Київської обл. рішення №123/25/2233/Р від 01 вересня 2025 року;
- скарги позивача від 01.10.2025 року на рішення експертної з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» IMP Київської обл. рішення №123/25/2233/Р від 01 вересня 2025 року; 
- інформацію /підстави прийнятої відмови та всі наявні докази щодо суті спору.
19.01.2026 року Центр оцінювання функціонального стану особи ДУ "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" подали до суду заяву на виконання ухвали суду.
11.02.2026 року ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ» подали до суду відзив на позовну заяву. 
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 20.02.2026 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.09.2025 року експертною командою з оцінювання повсякденного
функціонування особи КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» IMP Київської області ухвалено рішення № 123/25/2233/Р на підставі наданої медичної документації й постанови КМУ №1338 від 15.11.2024 року про не встановлення позивачу інвалідності.
За результатами оцінювання позивача встановлено 35% втрати професійної працездатності за причиною травма, Так, пов`язана з захистом Батьківщини, що згідно з наказом МОЗ № 420 від 05.06.2012 пункт 4.1. таблиці 10 - 5%, пункт 16.4.1 таблиці 9 - 10%, пункт 5.1 таблиці 1- 5%, пункт 2.1 таблиці 2 - 5%, пункт 11.2 таблиці 2 - 10%.
Не погодившись з цим рішенням, 01.10.2025 року позивач звернувся до Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» зі скаргою, в якій зазначив, що має право на встановлення III групи інвалідності, просив розглянути матеріали експертної справи та винести відповідне рішення Центру оцінювання функціонального стану особи.
Вказує про те, що направлення підтверджується копією поштової накладної Укрпошти, при цьому жодного рішення за скаргою не прийнято, що змусило позивача звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав. 
Окрім того, вказує про те, що рішенням ЕКОПФО №123/25/2233/Р від 01.09.2025 року встановлено про втрату мною 35% працездатності, однак під час надання оцінки відповідач мав би врахувати захворювання та наслідки поранень, які підтверджені медичними документами.
Комісією не було в повній мірі враховано всі наявні в мене діагнози, основним діагнозом, за яким мені визначено ступінь втрати працездатності є Т06.8, що у Міжнародній класифікації хвороб 10-го перегляду (МКХ-10), позначає "Інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла". Цей код використовується для класифікації травм, які уражають кілька частин тіла, але не входять до інших специфічних категорій, однак саме наявні переломи лівої стопи перешкоджають мені вільно рухатися та змушують пересуватися із допоміжною опорою вже тривалий час. Однак навіть у наведених додаткових діагнозах в рішенні ЕКОПФО ніде не зазначено про такі наслідки. Отже рішення ЕКОПФО не містить обґрунтованої оцінки повного мого основного діагнозу та перебігу захворювання відповідно до Критеріїв визнання особою з інвалідністю, визначених Постанови КМУ № 1338, зокрема в частині визначення виду порушень, стійкості порушень функцій, обмеження життєдіяльності, необхідність вжиття заходів соціального захисту. У рішенні не враховано всіх результатів проведених обстежень та оцінки всіх систем організму, в тому числі визначення повного та дійсного ступеня втрати працездатності відповідно до таблиць "Критерії встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків" затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.06.2012 р. № 420 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 16 серпня 2012 р. за №1387/21699 критеріїв.
Так, ЕКОПФО було проігноровано діагноз Т90.5 Наслідки внутрішньочерепної травми, який вказує на наслідки від перенесеної раніше травми голови, яка спричинила пошкодження мозку, відсотки втрати працездатності якого відображено в п. 1 Таблиці 1 Критеріїв, не враховано ступінь погіршення зору (порушення акомодації), не встановлено ступінь втрати працездатності гомілковостопного суглобу, структурні зміни великогомілкового нерва, посттравматичний артроз, внаслідок перелому, також зовсім не оцінено ступінь порушень роботи стопи внаслідок консолідованого перелому пальця стопи, що відображені в п.п. 14, 15.3, 16.4.4, 17.4, 17.9 та інших таблиці 9, п.1 таблиці 11.1 Критеріїв. Не встановлено наслідки наявності в мене астено-невротичного синдрому та психологічного посттравматичного стану.
При цьому, відсотки втрати професійної працездатності при порушеннях фізичних функцій організму встановлюються потерпілим залежно від виконуваної ними роботи, в основному потерпілим, праця яких супроводжується суттєвим фізичним навантаженням, у вимушеній робочій позі, частими нахилами тулуба.
Медичними документами, які надавалися на розгляд комісії, зокрема результатом огляду №11078087 від 13.08.2025 року зафіксовано наслідки наявних в позивача травмувань та обмеження здатності до пересування, а саме: порушення ходьби, біль, обмеження руху, швидка стомлюваність, часткова втрата опороздатності та інше. 
Також лікарем ортопедом-травматологом засвідчено використання ним додаткової опори (палиці) при ходьбі, неможливість в повній мірі використовувати ліву ногу, ставати на неї, гіпотрофію тканин, обмеження рухів в гомілковостопному суглобі, обмеженість рухів першого пальця лівої ноги.
Вищевказані прояви травм, а також тривалість лікування понад рік, свідчать про виражений ступінь порушення моєї життєдіяльності. Однак, дійсний ступінь наявних у позивача обмежень здатності до пересування експертною командою не взято до уваги та проігноровано.
А отже, на його думку, рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» IMP Київської обл. не ґрунтується на висновках лікарів і не враховують Критерії встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.06.2012 р. №420.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1, Центр оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України»,

Від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що під час розгляду скарги Позивача на рішення експертної команди та ретельного вивчення справи Позивача, експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи у своїй роботі керувалася:- постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи»;- наказом МОЗ України від 03.12.2024 № 2022 «Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи»;- наказом МОЗ України від 10.12.2024 № 2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи», а також, нормативними документами, чинними на момент ухвалення рішення МСЕК, а саме: умови - Положенням про медико – соціальну експертизу та Положенням про порядок, та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 «Питання медико – соціальної експертизи»;- Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою наказом МОЗ України від 05.09.2011 р. № 561 «Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності».
Вказують про те, що з метою уточнення ступеня функціональних порушень та обмеження життєдіяльності для подальшого прийняття експертного рішення в межах чинного законодавства, Центром оцінювання функціонального стану особи було здійснено розгляд відповідної скарги, тобто відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо розгляду та прийняття рішення за поданою скаргою.
За результатами розгляду скарги, команда прийняла рішення про підтвердження рішення, яке оскаржувалось позивачем. 
На підтвердження вищевикладеного вказують про те, що результати розгляду скарги Позивача на рішення експертної команди, відповідно до наказу МОЗ України від 10.12.2024 № 2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи», були оформлені у вигляді:
- протоколу розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії № 2167/25/116.
Також, вказують про те, що спірний індивідуальний акт, а саме, рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії №2167/25/116, яким було підтверджене попереднє рішення експертної команди щодо Позивача, у контексті частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України прийняте у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, зокрема відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою КМУ від 15 листопада 2024р. № 1338, Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи, затвердженого наказом МОЗ України від 03.12.2024 № 2022, а тому є законним та обґрунтованим.

ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2, Експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ІРПІНСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА МІСЬКА ЛІКАРНЯ» ІРПІНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Ухвалою суду від 26.12.2025 року відкрито провадження в цій адміністративній справі, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, відповідно до ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ухвалою суду від 26.12.2025 року, відповідачу було запропоновано надати відзив на позовну заяву позивача по справі. 
Відповідачем отримано вказану вище ухвалу суду, що також підтверджується матеріалами справи. 
Згідно із ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Згідно положень ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 червня 2022 року позивач був призваний до Збройних Сил України за мобілізацією.
У ході несення військової служби та захисту Батьківщини позивача тричі поранено, а саме: 30.11.2023 р., 05.04.2024 р. та 20.09.2024 року.
Встановлено, що позивачем отримано мінно-вибухові травми, осколкові поранення кінцівок та плечей, грудної клітини, голови, обличчя, отримав акубаротравму, розрив барабанних перетинок на обох вухах, травматичний перелом кісток лівої стопи, роздрібнений перелом пальця ноги, черепно-мозкову травму та інші ушкодження. Вищевказані поранення стверджуються долученими копіями довідок про обставини поранень.
Позивач проходив тривале лікування - понад рік та реабілітацію після отриманих поранень та травм, що підтверджується у т.ч. епікризами та консультативними висновками лікарів. 
Зокрема, консультативними висновками спеціалістів позивача встановлено:
ортопеда травматолога від 26.12.2024 р. - посттравматичний артроз інших суглобів, ділянка гомілкостопного суглоба та стопи, множинні сторонні тіла (уламки) в ділянці лівої стопи, консолідований перелом нігтевої фаланги та пальця лівої стопи;
№ 341035-612795 від 17.01.2025 року - наслідки вогнепальних осколкових поранень (ВОСП) 20.09.2024 року, багатоуламкові консолідовані переломи кісток заднього та середнього відділів лівої стопи, сторонні тіла;
отоларинголога від 24.03.2025 року - викривлення перегородки носа з порушенням носового дихання, АБТ, перфорація барабанної перетинки справа, двобічна хронічна сенсоневральна приглухуватість. Тому мені було рекомендоване хірургічне втручання (септопластика, тимпанопластика);
отоларинголога від 16.06.2025 р. - наслідки АБТ та двобічний рубцевий отит.
Перебування позивача на стаціонарному лікуванні підтверджується:
виписками з медичної карти стаціонарного хворого №17892 за період лікування з 01.12.2023 р. по 04.12.2023 р.; №7347 за період лікування з 04.12.2023 по 29.12.2023 р.; №1922 за період лікування з 07.04.2024 по 16.04.2024 р.; виписним епікризом №24/0726/829 за період лікування з 16.04.2024 по 23.04.2024р.; виписним епікризом №1609724 за період лікування з 21.09.2024 по 23.09.2024 р.; перевідним епікризом №16757 за період лікування з 24.09.2024 по 02.10.2024 р.; випискою із медичної карти стаціонарного хворого №13652 за період лікування з 02.10.2024 р. по 18.10.2024 р.; випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7586 за період лікування з 18.10.2024 р. по 06.12.2024 р.; випискою із медичної карти стаціонарного хворого №24/05916 за період лікування з 06.12.2024 по 26.12.2024 р.; випискою із медичної карти стаціонарного хворого №24/06252 за період лікування з 27.12.2024 по 17.02.2025р.; випискою із медичної карти амбулаторного хворого №30 від 11.02.2025 р.; випискою із медичної карти стаціонарного хворого №250275 за період лікування з 18.02.2025р. по 10.03.2025 р.; випискою із медичної карти стаціонарного хворого №321 за період лікування з 31.03.2025р. по 09.04.2025 р.; випискою із медичної карти стаціонарного хворого №25/01297 за період лікування з 10.03.2025 по 03.04.2025 року. 
Довідкою військово-лікарської комісії № 470/НГ від 02.07.2025 року позивачу було діагностовано: наслідки мінно-вибухової травми (05.04.2024, 20.09.2024), множинних ВОСП м`яких тканин лівого стегна, обох гомілок з вогнепальним переломом медіальної кісточки лівої гомілки, лівої стопи з переломом 1-го пальця лівого голіноступеневого суглобу з дефектом м`яких тканин, вогнепальних переломів таранної, медіальної клиноподібної кісток з наявністю сторонніх металевих тіл (операції: 03.10.2024 -ПХО ран лівого голіностопного суглобу. Монтаж ВАК, МОС (спицею) вогнепального перелому 1-го пальця лівої стопи; 07.10.2024 - ревізія, хірургічна обробка ран, демонтаж ВАК системи; 10.10.2024 - видалення шпиці з 1-го пальця лівої стопи) у вигляді консолідованих переломів медіальної кісточки лівої стопи, 1-го пальця, таранної кістки, медіальної клиноподібної кістки з наявністю невилучених металевих уламків м`яких тканин, післятравматичної незначної атрофії м`язів лівої гомілки, посттравматичної невропатії лівого сідничного нерва з помірним парезом м`язів лівої стопи, сенсорними порушеннями, зміцнілих післятравматичних та післяопераційних рубців обох нижніх кінцівок з незначним порушенням функції ходи; акуботравми з розривом обох барабанних перетинок (операції: 09.04.2024 - мирингопластика зліва) у вигляді початкової комбінованої приглухуватості, двобічного рубцевого отиту. Зазначені травми/поранення, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
01.09.2025 року експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» IMP Київської обл. ухвалено рішення № 123/25/2233/Р на підставі наданої медичної документації й постанови КМУ №1338 від 15.11.2024 року про невстановлення позивачеві інвалідності.
За результатами оцінювання позивачу було встановлено 35% втрати професійної працездатності за причиною травма, Так, пов`язана з захистом Батьківщини, що згідно з наказом МОЗ № 420 від 05.06.2012 пункт 4.1. таблиці 10 - 5%, пункт 16.4.1 таблиці 9 - 10%, пункт 5.1 таблиці 1- 5%, пункт 2.1 таблиці 2 - 5%, пункт 11.2 таблиці 2 - 10%.
Не погодившись з цим рішенням, 01.10.2025 року позивач звернувся до Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» зі скаргою, в якій зазначив, що має право на встановлення III групи інвалідності, просив розглянути матеріали експертної справи та винести відповідне рішення Центру оцінювання функціонального стану особи.
За результатами розгляду скарги, відповідачем 1 прийнято рішення про підтвердження рішення, яке оскаржувалось позивачем. 
На підтвердження вищевикладеного повідомляємо, що результати розгляду скарги Позивача на рішення експертної команди, відповідно до наказу МОЗ України від 10.12.2024 № 2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи», були оформлені у вигляді:
- протоколу розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії №2167/25/116.
Позивач у позові вказує про те, що жодного рішення за його скаргою не прийнято, тому він вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
Також, позивач посилається на протиправність та безпідставність рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» IMP Київської обл., яке не ґрунтується на висновках лікарів і не враховують Критерії встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.06.2012 р. №420, а тому вважає, що воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню. 
При цьому, позивач не спростовує у позові наявність такого протоколу, та сам протокол розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії № 2167/25/116, позивачем не оспорюється. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами ст. 12 Закону України " № 2011-ХІІ від 20 грудня 1991"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначені Законом України №2961-IV ід 06.10.2005 «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (Закон №.2961-IV).
За визначеннями ст. 1 Закону №.2961-IV особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність;
інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист;
втрата здоров`я - наявність хвороб і фізичних дефектів, які призводять до фізичного, душевного і соціального неблагополуччя;
медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.
Дія цього Закону поширюється, зокрема на: військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах та у період її проведення, у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також мирних громадян, які проживали в районах проведення антитерористичної операції, у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, за умови, якщо такими особами не вчинено кримінальних правопорушень, в частині забезпечення їх медичними виробами, допоміжними засобами реабілітації, послугами медичної реабілітації, санаторно-курортним оздоровленням незалежно від встановлення їм інвалідності відповідно до чинного законодавства (абз. 6 ст. 4 Закону №.2961-IV).
Частинами 1-4, 17 ст. 7 Закону №.2961-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, спричиненого стійким обмеженням повсякденного функціонування особи, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, при взаємодії із зовнішнім середовищем, особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.
Перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності особи з інвалідністю та обсягів потреби в постійному догляді, допомозі або диспансерному нагляді.
Підгрупа А першої групи інвалідності встановлюється особам з виключно високим ступенем стійкого обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги інших осіб або диспансерного нагляду, які фактично не здатні до самообслуговування.
Підгрупа Б першої групи інвалідності встановлюється особам з високим ступенем стійкого обмеження життєдіяльності, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій, які частково здатні до виконання окремих видів самообслуговування.
Особам, які внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, отримали ушкодження, які призвели до необоротної втрати (у тому числі ампутації) верхніх та/або нижніх кінцівок (їх частин), необоротної втрати іншого органу або повної стійкої втрати органом його функцій, що призвело до інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (оцінювання повсякденного функціонування особи) (безстроково) та на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності, але не вище першої групи. Переогляд з метою підвищення групи інвалідності таким особам проводиться на підставі особистої заяви особи з інвалідністю або її законного представника у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності особи з інвалідністю або за рішенням суду.
Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії встановлення інвалідності затверджуються Кабінетом Міністрів України з обов`язковим проведенням консультацій з громадськістю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

VІІ. ОЦІНКА СУДУ

З наявних в матеріалах документів вбачається і відповідачами не заперечується, що позивач у ході несення військової служби та захисту Батьківщини був тричі поранений, а саме: 30.11.2023 р., 05.04.2024 р. та 20.09.2024 р
Також, не заперечується те, що позивач отримав мінно-вибухові травми, осколкові поранення кінцівок та плечей, грудної клітини, голови, обличчя, отримав акубаротравму, розрив барабанних перетинок на обох вухах, травматичний перелом кісток лівої стопи, роздрібнений перелом пальця ноги, черепно-мозкову травму та інші ушкодження. Вищевказані поранення підтверджуються долученими копіями довідок про обставини поранень.
Також не спростовується учасниками справи, ті обставини, що позивач пройшов тривале лікування - понад рік та реабілітацію після отриманих поранень та травм, яке змушений продовжувати і на даний час. 
Механізм встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності під час проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі — оцінювання), що здійснюється в закладах охорони здоров`я експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі — експертна команда) визначені Порядком встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.06.2012 № 420 (в редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 10 грудня 2024 року № 2067).
Ступінь стійкої втрати професійної працездатності встановлюється у відсотках (п. 2 Порядку №420).
Відповідно до п. 10 Порядку №420. за наявності у особи наслідків, спричинених двома або більше випадками, ступінь стійкої втрати професійної працездатності встановлюється:
1) при I групі інвалідності — не вище 100%;
2) при II групі інвалідності — не вище 85%.
Згідно матеріалів справи, 01.09.2025 року експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» IMP Київської обл. ухвалено рішення № 123/25/2233/Р на підставі наданої медичної документації й постанови КМУ №1338 від 15.11.2024 року про не встановлення мені інвалідності.
За результатами оцінювання позивачу встановлено 35% втрати професійної працездатності за причиною травма, Так, пов`язана з захистом Батьківщини, що згідно з наказом МОЗ № 420 від 05.06.2012 пункт 4.1. таблиці 10 - 5%, пункт 16.4.1 таблиці 9 - 10%, пункт 5.1 таблиці 1- 5%, пункт 2.1 таблиці 2 - 5%, пункт 11.2 таблиці 2 - 10%.
Позивач обґрунтовує протиправність рішення №123/25/2233/Р від 01.09.2025 року посилаючись на те, що при його прийняті не враховано всі наявні в діагнози, основним діагнозом, за яким визначено ступінь втрати працездатності є Т06.8, що у Міжнародній класифікації хвороб 10-го перегляду (МКХ-10), позначає "Інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла". Цей код використовується для класифікації травм, які уражають кілька частин тіла, але не входять до інших специфічних категорій, однак саме наявні в мене переломи лівої стопи перешкоджають мені вільно рухатися та змушують мене пересуватися із допоміжною опорою вже тривалий час. Однак навіть у наведених додаткових діагнозах в рішенні ЕКОПФО ніде не зазначено про такі наслідки.
Позивач у позові також вказує про те, що рішення ЕКОПФО не містить обґрунтованої оцінки повного мого основного діагнозу та перебігу захворювання відповідно до Критеріїв визнання особою з інвалідністю, визначених Постанови КМУ № 1338, зокрема в частині визначення виду порушень, стійкості порушень функцій, обмеження життєдіяльності, необхідність вжиття заходів соціального захисту. У рішенні не враховано всіх результатів проведених обстежень та оцінки всіх систем організму, в тому числі визначення повного та дійсного ступеня втрати працездатності відповідно до таблиць "Критерії встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків" затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.06.2012 р. № 420 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 16 серпня 2012 р. за № 1387/21699 критеріїв.
Також вказує, що ЕКОПФО було проігноровано діагноз Т90.5 Наслідки внутрішньочерепної травми, який вказує на наслідки від перенесеної раніше травми голови, яка спричинила пошкодження мозку, відсотки втрати працездатності якого відображено в п. 1 Таблиці 1 Критеріїв, не враховано ступінь погіршення зору (порушення акомодації), не встановлено ступінь втрати працездатності гомілковостопного суглобу, структурні зміни великогомілкового нерва, посттравматичний артроз, внаслідок перелому, також зовсім не оцінено ступінь порушень роботи стопи внаслідок консолідованого перелому пальця стопи, що відображені в п.п. 14, 15.3, 16.4.4, 17.4, 17.9 та інших таблиці 9, п.1 таблиці 11.1 Критеріїв. Не встановлено наслідки наявності в мене астено-невротичного синдрому та психологічного посттравматичного стану.
При цьому, відсотки втрати професійної працездатності при порушеннях фізичних функцій організму встановлюються потерпілим залежно від виконуваної ними роботи, в основному потерпілим, праця яких супроводжується суттєвим фізичним навантаженням, у вимушеній робочій позі, частими нахилами тулуба.
Ступінь стійкої втрати професійної працездатності встановлюється у відсотках (п. 2 Порядку №420).
Відповідно до п. 10 Порядку №420. за наявності у особи наслідків, спричинених двома або більше випадками, ступінь стійкої втрати професійної працездатності встановлюється:
при І групі інвалідності не вище 100%;
при II групі інвалідності не вище 85%.
Пунктом 12. Критеріїв встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 р. № 1338 визначено, що третя група інвалідності встановлюється особам, які мають помірний ступінь (1 ступінь) обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності людини, що зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами.
Виходячи із вимог положень пунктом 39 частиною І додатка до Критеріїв встановлення інвалідності Постановою КМУ № 1338 убачається, що до групи III відносяться ті, в кого наявна двобічна глибока туговухість з підвищенням порогів повітряної провідності 86 дБ та більше на частотах 500-4000 Гц у разі неможливості хірургічної корекції.
Відповідно до пункту 6 розділу І Порядку, за наявності у особи наслідків, що виникли в результаті нещасного випадку чи професійного захворювання, дорожньо- транспортної пригоди, поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у військовозобов`язаних, військовослужбовців Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також у працівників правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, що призвело до втрати професійної працездатності (далі — випадок), ступінь стійкої втрати професійної працездатності визначається у відсотках залежно від тяжкості наслідків, але не нижче найменшого значення відсотка втрати професійної працездатності, наведеного у Критеріях встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 червня 2012 року № 420, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 16 серпня 2012 року за № 1388/21700.
Відповідно до п. 3 Порядку, затвердженого наказом МОЗ України № 420 від 05.06.2012 р., термін «професійна працездатність» вживається у значенні, наведеному в Критеріях встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338, а саме: професійна працездатність - здатність людини якісно виконувати роботу, що передбачена конкретною професією, яка дає змогу реалізувати трудову зайнятість у певній сфері виробництва відповідно до вимог змісту і обсягу виробничого навантаження, встановленого режиму роботи та умов виробничого середовища.
Параметри оцінки - збереження або втрата професійної здатності, можливість трудової діяльності за іншою професією, яка за кваліфікацією дорівнює попередній, оцінка допустимого обсягу роботи у своїй професії і посаді, можливість трудової зайнятості в звичайних або спеціально створених умовах.
Існують такі ступені обмеження здатності до трудової діяльності:
нормальна здатність до трудової діяльності - особа здатна виконувати всі види трудової діяльності без жодних обмежень, вона має можливість працювати на рівні, що відповідає її професійній підготовці та кваліфікації;
легкий ступінь обмеження - особа має знижену здатність виконувати деякі види діяльності, проте особа здатна виконувати основні обов`язки за допомогою незначних адаптацій або підтримки;
помірний ступінь обмеження (1 ступінь) - особа має частково втрачену можливість для повноцінної трудової діяльності, що може включати: втрату професії або значне обмеження кваліфікації, зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значні труднощі в набутті професії або працевлаштуванні, особливо для осіб, що раніше не працювали та інші.
Відповідно до Критеріїв встановлення інвалідності затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1338 від 15 листопада 2024 р., (надалі - Критеріїв встановлення інвалідності) а саме:
пп. З п. 4 до основних видів порушення функцій та структур організму людини, які визначаються під час оцінювання повсякденного функціонування особи, належать, зокрема, порушення статодинамічних функцій (голови, тулуба, кінцівок, рухливих функцій, статики, координації руху).
Відповідно до п. 5. Ступінь обмеження життєдіяльності визначається як величина відхилення від нормальної функціональності особи, що впливає на її здатність здійснювати основні життєві активності. Таке визначення базується на об`єктивних критеріях, що включають функціональні, соціальні та психологічні аспекти.
Виділяються чотири основні ступені обмеження життєдіяльності: легкий, помірний, виражений та значний.
Так, легкий ступінь обмеження проявляється в тому, що особа має незначні труднощі у виконанні деяких повсякденних завдань, але здатна справлятися з основними функціями без сторонньої допомоги;
помірний ступінь обмеження (1 ступінь) - особа має помітні труднощі у виконанні повсякденних завдань, таких як навчання, робота, спілкування, орієнтація, контроль за поведінкою, пересування та самообслуговування;
виражений ступінь обмеження (2 ступінь) - особа стикається з істотними труднощами у виконанні більшості основних активностей, що може включати значні обмеження у навчанні, роботі, спілкуванні та самообслуговуванні, які вимагають регулярної допомоги або спеціальних заходів для покращення якості життя.
Відповідно до п. 6 До критеріїв життєдіяльності людини належать: здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності.
Здатність до пересування - можливість ефективно пересуватися у своєму оточенні (ходити, бігати, долати перепони, користуватися особистим та громадським транспортом), зокрема з використанням допоміжних засобів реабілітації.
До параметрів оцінки здатності пересування належать: характер ходьби, темп пересування, відстань, яку долає хворий, здатність самостійно користуватись транспортом, потреба у допомозі інших осіб під час пересування, зокрема з використанням допоміжних засобів реабілітації.
Існують такі ступені обмеження здатності до пересування:
нормальна здатність до пересування (відсутність обмеження) - особа здатна пересуватися без обмежень: ходити, бігати, долати перепони, користуватися особистим та громадським транспортом. Показниками оцінки є темп пересування понад 100 метрів на хвилину та більше, здатність долати 500 метрів та більше без втоми, результат виконання шестихвилинного тесту ходьби - понад 500 метрів
легкий ступінь обмеження - особа може пересуватися з незначними труднощами, такими як незначне уповільнення темпу або потреба в коротких перервах на довгих відстанях. Особи з легким обмеженням можуть самостійно користуватися особистим та громадським транспортом, але іноді потребують допомоги. Показниками оцінки є темп пересування 60-100 метрів на хвилину, здатність долати 200-500 метрів із можливими перервами, результат виконання шестихвилинного тесту ходьби - 300-500 метрів;
помірний ступінь обмеження (1 ступінь) - особа може пересуватися, але з деякими труднощами, це може включати повільніший темп, потребу в коротких перервах на довгих відстанях або невеликі труднощі під час долання перепон. Вони можуть самостійно користуватися особистим та громадським транспортом, але іноді потребують допомоги. Показниками оцінки є темп пересування 20-59 метрів на хвилину, здатність долати до 200 метрів лише з допомогою (палиці, ходунків або інших допоміжних засобів реабілітації), результат виконання шестихвилинного тесту ходьби -100-300 метрів;
виражений ступінь обмеження (2 ступінь) - особа має значні труднощі під час пересування, наприклад, може ходити лише на короткі відстані або потребувати допомоги під час використання сходів. Темп пересування повільний, можливість користуватися особистим та громадським транспортом суттєво обмежена і особа може потребувати регулярної допомоги інших. Показниками оцінки є темп пересування 20-59 метрів на хвилину, здатність долати до 200 метрів лише з допомогою (палиці, ходунків або інших допоміжних засобів реабілітації), результат виконання шестихвилинного тесту ходьби 100-300 метрів.
Згідно з наявними в мене показниками, мій ступінь здатності до пересування відповідає саме вираженому ступеню обмеження, оскільки в мене наявна швидка стомлюваність, я не пересуваюся без палиці, обмежений у швидкості ходьби, змушений часто зупинятися та робити перерви, користуватися сторонньою допомогою.
Згідно п. 7 Критеріїв встановлення інвалідності, порушення функцій організму є стійким за умови, що хвороба триває не менше 12 місяців, а також існують мінімальні шанси на значне покращення стану навіть за умов застосування найкращого доступного лікування.
Слід вказати про те, що медичними документами, які надавалися на розгляд комісії, зокрема результатом огляду №11078087 від 13.08.2025 року зафіксовано наслідки наявних в позивача травмувань та обмеження здатності до пересування, а саме: порушення ходьби, біль, обмеження руху, швидка стомлюваність, часткова втрата опороздатності та інше. Також лікарем ортопедом-травматологом засвідчено використання позивачем додаткової опори (палиці) при ходьбі, неможливість в повній мірі використовувати ліву ногу, ставати на неї, гіпотрофію тканин, обмеження рухів в гомілковостопному суглобі, обмеженість рухів першого пальця лівої ноги.
Відповідно до 8. Критеріїв встановлення інвалідності, підставою для визнання особи особою з інвалідністю є одночасна наявність таких обов`язкових умов: стійкі порушення функцій організму - хвороба триває не менше 12 місяців, або очікується, що вона триватиме щонайменше 12 місяців або призведе до смерті особи, а також існують мінімальні шанси на значне покращення стану навіть за умов застосування найкращого доступного лікування; обмеження життєдіяльності - особа має помірний (1 ступінь), виражений (2 ступінь) або значний (3 ступінь) ступінь обмеження здатності до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності; необхідність вжиття заходів соціального захисту - особа має потребу в підтримці в повсякденному житті, а саме: отриманні послуг з реабілітації, паліативної допомоги, забезпеченні технічними та іншими засобами реабілітації, забезпеченні лікарськими засобами для використання в амбулаторних умовах та/або медичними виробами для використання в амбулаторних та побутових умовах.
Вищевказані прояви травм, а також тривалість лікування позивача понад рік, свідчать про виражений ступінь порушення мжиттєдіяльності.
Однак, такий ступінь наявних обмежень здатності до пересування експертною командою не взято належно до уваги. 
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які висловлені у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 280/4057/19, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних та також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, повинні уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Отже, враховуючи наведені вище обставин слід дійти висновку, про визнання протиправним та скасування рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» IMP Київської обл. 
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправної бездіяльності Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, яке виявляється у не розгляді скарги від 01.10.2025 року на рішення експертної з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» IMP Київської обл. рішення №123/25/2233/Р від 01 вересня 2025 року та в частині зобов`язання Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України повторно провести оцінювання повсякденного функціонування ОСОБА_1 , в рамках якого провести додаткові дослідження на підставі яких прийняти нове рішення, яким встановити дійсний ступінь втрати професійної працездатності та групу інвалідності, на підставі наявних показників втрати здоров`я.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, яким визначено основні організаційні засади формування та функціонування експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди).
Відповідно до п. 6, 8 Положення №1338 оцінювання проводиться:
Центром оцінювання функціонального стану особи;
експертними командами, сформованими на базі закладів охорони здоров`я.
Центр оцінювання функціонального стану особи:
5) перевіряє під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
У такому випадку оцінювання за рішенням Центру оцінювання функціонального стану особи проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі одного із закладів охорони здоров`я, куди направлено особу Центром оцінювання функціонального стану особи, але обов`язково з урахуванням екстериторіального принципу.
Порядком проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 встановлено порядок оскарження результатів оцінювання.
Так, за пунктами 57-59 Порядку рішення експертних команд щодо результатів оцінювання можуть бути оскаржені особами, яким було проведено таке оцінювання (далі - скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або до адміністративного суду.
Скарга на рішення експертної команди щодо результату оцінювання (далі - скарга) подається скаржником (його уповноваженим представником):
у паперовій формі до Центру оцінювання функціонального стану особи;
в електронній формі через електронну систему шляхом звернення до лікаря, який направив.
Розгляд скарг здійснюється експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи.
Експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи під час розгляду скарг:
вивчає рішення експертної команди щодо результату оцінювання, що оскаржується, відео- та/або аудіозапис розгляду експертною командою, на якому було прийнято відповідне рішення (за наявності);
заслуховує пояснення скаржника (його уповноваженого представника), інших осіб, залучених до розгляду скарги (у разі розгляду скарги за участю скаржника або його уповноваженого представника);
за наявності підстав, передбачених цим Порядком, проводить повторне оцінювання.
За результатами розгляду скарги експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи приймає рішення про:
підтвердження оскарженого рішення експертної команди;
скасування оскарженого рішення експертної команди;
формування нового рішення щодо результату оцінювання.
Рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи формується засобами електронної системи. На рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи усіма її членами накладаються кваліфіковані електронні підписи або удосконалені електронні підписи, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронного підпису.
Не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи:
у разі подання скарги в паперовій формі - Центр оцінювання функціонального стану особи надсилає витяг з такого рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) скаржника (його уповноваженого представника), зазначену у відповідній скарзі;
у разі подання скарги в електронній формі - інформація про таке рішення відображається в електронній системі для лікаря, який направив, про що він невідкладно повідомляє скаржнику (його уповноваженому представнику) (пункти 68, 69 Порядку).
Наказом Міністерства охорони здоров`я від 07.01.2025 за №48 затверджено Статут державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (код ЄДРПОУ 03191673).
Пунктом 1 Статуту визначено, що Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (далі - Інститут) є профільною державною науково-практичною, науково-дослідною та лікувально-профілактичною установою, для якої наукова і науково-організаційна діяльність є основною.
До складу Інституту входять клінічні підрозділи, які є базою для наукового відділу Інституту, а також науково-практичною базою для закладів вищої освіти (на договірних засадах), які діють на підставі Положення про клініку Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України».
Інститут є правонаступником Дніпропетровського науково-дослідного інституту відновлення та експертизи працездатності інвалідів (далі - ДІВЕГПН). Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31 травня 1993 року No 123 ДІВЕПІН перейменований в Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (п. 3 Статуту).
Пунктом 4 Статуту встановлено, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 03 грудня 2024 року No 2022 на Інститут покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи.
Відповідно до п. 3 Статуту основними завданнями Інституту є, зокрема:
здійснення медичної, консультативної, лікувальної, експертної, реабілітаційної та профілактичної діяльності;
здійснення експертизи з оцінювання функціонального стану особи при порушеннях функціонування та обмеженні життєдіяльності з визначенням групи інвалідності, встановлення причини інвалідності, терміну її встановлення, видачі відповідних рішень (витягів) за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи.
Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, отримавши звернення позивача, в порушення вищевказаних вимог не розглянув рішення експертної команди щодо результату оцінювання повсякденного функціонування позивача, чим проявив протиправну бездіяльність. 
Так, слід вказати про те, що за результатами розгляду скарги, команда прийняла рішення про підтвердження рішення, яке оскаржувалось позивачем. 
На підтвердження вищевикладеного, встановлено, що результати розгляду скарги Позивача на рішення експертної команди, відповідно до наказу МОЗ України від 10.12.2024 № 2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи», були оформлені у вигляді:
- протоколу розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії №2167/25/116.
Доводи позивача про те, що його скаргу розглянуто не було, спростовується наведеним вище. 
Враховуючи те, що рішення експертної з оцінювання
повсякденного функціонування особи КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» IMP Київської обл. рішення №123/25/2233/Р від 01 вересня 2025 року, судом скасовано, як наслідок підлягає, з урахуванням вимог положень ч.2 ст. 9 КАС України, скасуванню протокол розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії № 2167/25/116.
А отже, для повного захисту прав позивача, слід зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» провести повторний огляд ОСОБА_1 та прийняти рішення щодо встановлення групи інвалідності.
Слід вказати також про те, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення медичних установ, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Верховний Суд у постанові від 25.09.2018 у справі № 804/800/16 та від 26.09.2018 у справі № 817/820/16, у яких також оскаржувались висновки МСЕК щодо встановлення групи інвалідності, зазначив, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
У вказаних постановах Верховний Суд висловив правову позицію щодо того, що суди вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, яка встановлена Інструкцією про встановлення груп інвалідності, Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. У той же час, суди позбавлені можливості оцінювати підставність (обґрунтованість) прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері, а тому оцінка підставності (обґрунтованості) висновку МСЕК виходить за межі їх повноважень і допустимих меж розгляду справи (в контексті застосування норм матеріального та процесуального права).
Це означає, що суд фактично не може переоцінювати вмотивованість рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи в частині постановки особі конкретного діагнозу, правильності або неправильності визначення захворювань або інших суттєвих понять, які перебувають в площині спеціальних медичних знань тощо.
При цьому, суд зазначає, що Верховний Суд у постановах від 29.12.2021 у справі №638/2723/16-а та від 12.10.2021 у справі № 280/4820/19, у яких спір виник у зв`язку із незгодою позивачів із висновками МСЕК щодо встановлення таким групи інвалідності, дійшов висновку, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
Вищевказані висновки Верховного Суду щодо неможливості суду приймати за медичну установу конкретне рішення щодо особи залишаються актуальними враховуючи також зміни в законодавстві.
Тобто, суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
У зв`язку з наведеним належним способом захисту в даному випадку буде зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» провести повторний огляд ОСОБА_1 та прийняти рішення щодо встановлення групи інвалідності.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ІРПІНСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА МІСЬКА ЛІКАРНЯ» ІРПІНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ІРПІНСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА МІСЬКА ЛІКАРНЯ» ІРПІНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення експертної з оцінювання
повсякденного функціонування особи КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» IMP Київської області рішення №123/25/2233/Р від 01 вересня 2025 року.
Визнати протиправним та скасувати протокол розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії № 2167/25/116, який прийнято Центром оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України». 
Зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» провести повторний огляд ОСОБА_1 та прийняти рішення щодо встановлення групи інвалідності.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач 1: Центр оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (49005, м. Дніпро, провулок Макаревського Феодосія, буд. 1-а, код ЄДРПОУ 03191673).
Відповідач 2: Експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ІРПІНСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА МІСЬКА ЛІКАРНЯ» ІРПІНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (08205, Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Садова, 38, код ЄДРПОУ 26191575).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 20.02.2026 року.

Суддя В.В. Ільков