ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"16" лютого 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4850/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу №916/4850/25

За позовом: Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі відокремленого підрозділу – Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна пл., 1; ЄДРПОУ 38727770)
До відповідача: Приватного підприємства “Солекс” (65055, м. Одеса, пров. Цементний, 17; код ЄДРПОУ 22468755)
Про стягнення 83449,52 грн. 

Встановив: Державне підприємство “Адміністрація морських портів України” в особі відокремленого підрозділу – Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” (адміністрація Одеського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства “Солекс” про стягнення 83449,52 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2026р. прийнято позовну заяву Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі відокремленого підрозділу – Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” (адміністрація Одеського морського порту) до розгляду та відкрито провадження у справі №916/4850/25. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.
Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.
Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування ухвали суду в систему “Електронний суд”, яка доставлена в електронний кабінет останнього, що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду".
Клопотання про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України, від сторін до суду також не надходило. 
Згідно ст.248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. 
Отже, враховуючи, вжиття господарським судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, та забезпечення реалізації відповідачем своїх прав на судовий захист, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, а також враховуючи строки розгляду даної справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України. 
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Позивачем було зазначено суду, між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів Україниі Приватним підприємством «Солекс» 14.12.2012 року укладено договір №КД-17843 про спільне використання електричних мереж Власника мереж.
Відповідно до п.1.1 Договору, Власник мереж зобов`язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок Користувача або інших суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує Користувач, а Користувач – своєчасно сплачувати вартість послуг Власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього Договору. Власник мереж забезпечує передачу електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених додатком №1 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін».
Відповідно до п.10.4. Договору (в редакції Додаткової угоди від 31.12.2014), цей Договір укладається на строк до 31.12.2015 року, набирає чинності з дня його підписання, скріплення печатками сторін та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією зі Сторін про відмову від цього Договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої зі Сторін у порядку, визначеному законодавством України.
Пунктом 4.1 Договору передбачено, що Користувач зобов`язується здійснювати оплату за використання електричних мереж Власника мереж за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання електричних мереж Власника мереж здійснюється згідно з Додатком №4 «Порядок розрахунків».
Відповідно до п.1. Додатку №4 до Договору, розрахунковим вважається період з 1 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. При розрахунках за фактичну спожиту електроенергію поняття «розрахунковий період» та «календарний місяць» вважати прирівняними. Розрахунки за передану електричну енергію проводяться Користувачем виключно грошовими коштами на розрахунковий рахунок Власника мереж.
Згідно з пунктами 3, 4 Додатку №4 до Договору, обсяг фактично переданої за розрахунковий період електричної енергії визначається за «Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг)» за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до «Графіка зняття показів засобів обліку» (Додаток №3). Розмір коштів, які має оплатити Користувач Власнику мереж в розрахунковий період на підставі «Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг)» та визначається Власником мереж як добуток тарифу обґрунтованих фактичних витрат Власника мереж на передачу Користувачу електричної енергії технологічними мережами Власника мереж, згідно кошторису затвердженим начальником порту та тарифу ВАТ «ЕК Одесаобленерго», який становить 0,9467 грн станом на 01.10.2012 року на фактично переданий обсяг електричної енергії Користувачу за розрахунковий період.
Відповідно до п.7.3 Договору (в редакції Додаткової угоди від 31.12.2014), оплата Користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі оформленого «Акта здачі-прийняття робіт (надання послуг)» та виставленого Власником мереж рахунка не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним періодом. Так, відповідно до Акту про пломбування №00226 від 21.02.2018 судно «Хаджибей» було підключено до електромереж порту 21.02.2018.
За поясненнями позивача, відповідно до контрольних показників лічильників електроспоживання та розрахунку споживання електроенергії по об`єкту судно «Хаджибей» приватного підприємства «Солекс» загальний об`єм електроенергії, спожитої Користувачем за період 2022- 2023 роки становить 8654 кВт*год (у лютому 2022- 5576 кВт*год, у березні – 2739 кВт*год, у червні 2022 – 18 кВт*год, у липні 2022 – 2 кВт*год, у вересні 2022 – 41 кВт*год, у жовтні 2022 – 19 кВт*год, у листопаді 2022 – 46 кВт*год, у грудні 2022 – 4кВт*год, у липні 2023 – 209 кВт*год).
Позивачем було зазначено суду, що з урахуванням зазначеного, на виконання п.7.3 Договору (в редакції Додаткової угоди від 31.12.2014), за надану в ці періоди електричну енергію Власником мереж було направлено Користувачу для підписання акти на загальну суму 29339,85 грн.
Однак, як стверджує позивач, всупереч умовам Договору, зазначені акти без поважних причин не були підписані Користувачем і рахунки ним не сплачені. Таким чином, сума основного боргу є тотожною сумі за надані Відповідачу послуги відповідно до умов Договору, актів відшкодування витрат та рахунків за період: лютий 2022, березень 2022, червень 2022, липень 2022, вересень 2022, жовтень 2022, листопад 2022, грудень 2022, липень 2023 та становить 29339,85 грн
Відповідно до п.8.2.1 Договору, за внесення платежів, передбачених додатком №4 «Порядок розрахунків» цього Договору, з порушенням терміну, визначеного відповідним додатком до цього Договору, Користувач сплачує Власнику мереж пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Відповідно до пунктів 5, 6 Додатку №4 до Договору у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним Порядком платежів, Власник мереж проводить Користувачу нарахування пені.
Позивачем було здійснено нарахування пені у розмірі 37592,87 грн., 3% річних - 3136,73грн. та інфляційні втрати – 13430,07 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій – це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як встановлено судом, між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України і Приватним підприємством «Солекс» 14.12.2012 року укладено договір №КД-17843 про спільне використання електричних мереж Власника мереж.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ст.ст. 626, 627, 628 та 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За матеріалами справи судом встановлено, що позивачем належним чином виконано умови Договору та матеріали справи містять як акти з рахунками: №190 від 28.02.2022р. та рахунок №560193 від 28.02.2022р. на суму 18442,02 грн., №311 від 31.03.2022р. та рахунок №560284 від 31.03.2022р. на суму 9058,94 грн., №474 від 30.06.2022р. та рахунок №560491 від 30.06.2022р. на суму 73,40 грн., №508 від 31.07.2022р. та рахунок №560562 від 31.07.2022 на суму 8,16 грн., №655 від 30.09.2022р. та рахунок №560705 від 30.09.2022р. на суму 189,91грн., №717 від 31.10.2022р. та рахунок №560779 від 31.10.2022р. на суму 88,01 грн., №767 від 30.11.2022р. та рахунок №560852 від 30.11.2022р. на суму 213,07 грн., №1029 від 31.12.2022р. та рахунок №560920 від 31.12.2022р. на суму 18,53 грн.. №1708 від 31.07.2023р. та рахунок №560545 від 31.07.2023р. на суму 1247,81 грн., так і докази їх скерування. 
Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань за умовами, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 29339,85 грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.
Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Позивачем було здійснено нарахування пені та розмір пені становить 37592,87 грн.
Суд, перевіривши розрахунок пені позивача, вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про стягнення пені - правомірними.
Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів й отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Позивачем було здійснено нарахування 3% річних у розмірі 3136,73 грн. та інфляційні втрати у розмірі 13430,07 грн.
Суд, переривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивача, вважає такі розрахунки вірними, а вимоги про стягнення - правомірними.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2422,40 грн. покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 
УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі відокремленого підрозділу – Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна пл., 1; ЄДРПОУ 38727770) – задовольнити повністю.
2.Стягнути з Приватного підприємства “Солекс” (65055, м. Одеса, про. Цементний, 17; код ЄДРПОУ 22468755) на користь Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі відокремленого підрозділу – Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна пл., 1; ЄДРПОУ 38727770) основний борг у розмірі 29339 (двадцять дев`ять тисяч триста тридцять дев`ять) грн. 85 коп., пеню у розмірі 37592 (тридцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн. 87 коп., 3% річних у розмірі 3136 (три тисячі сто тридцять шість) грн. 73 коп., інфляційні втрати у розмірі 13430 (тринадцять тисяч чотириста тридцять) грн. 07 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Повне рішення складено 16 лютого 2026 р.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко