ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/1412/25 

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
№907/1412/25
за позовом  Комунального підприємства Заставнівської міської ради "Благоустрій плюс", м. Заставна, Чернівецького р-н, Чернівецької обл.
до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь НП", с.Сторожниця, Ужгородського р-н, Закарпатської обл.
про стягнення 276 865,00 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення з яких 276 865,00 грн, посилаючись на порушення відповідачем умов договору №CK 5/007-2/24 про закупівлю товарів від 15.01.2024 р.
Ухвалою суду від 20.01.2026 р. позовну заяву Комунального підприємства Заставнівської міської ради "Благоустрій плюс", м. Заставна, Чернівецького р-н, Чернівецької обл. залишено без руху.
21.01.2026 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
З огляду на наведене, оскільки справа №907/1412/26, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження. 
Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.01.2026 р. суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Вказана ухвала суду від 22.01.2026 р. була надіслана відповідачу через засоби підсистеми «Електронний Суд» 22.01.2026 р. та як вбачається з довідки про доставку електронного листа доставлена до електронного кабінету відповідача 22.01.2026 р.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк.
Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.
Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, - 
ВСТАНОВИВ:

Комунальним підприємством Заставнівської міської ради «Благоустрій плюс» (надалі– Позивач)на веб-порталі публічних закупівель «Prozorro» оприлюднено оголошення про відкриті торги без використання електронної системи закупівель UA-2024-01-17 000705-a з особливостями щодо закупівлі товару – нафта i дистиляти (бензин А – 95 та дизпаливо) код ДК 021:2015:09130000-9, у кількості 5915 літрів бензину А – 95 та 5800 літрів дизпалива, очікуваною вартістю 585 750,00 грн. Джерело фінансування закупівлі – місцевий бюджет.
Між Комунальним підприємством Заставнівської міської ради "Благоустрій плюс", м. Заставна, Чернівецького р-н, Чернівецької обл. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» укладено договір про закупівлю товарів №СК5/007-2/24 від 15.01.2024 р.
Згідно з умовами Договору Відповідач зобов`язується у 2024 році передати у власність Позивачу товар – бензин А – 95 в кількості 5915 літрів та дизпаливо Energy в кількості 5800 літрів на загальну суму 585750,00 грн, а Позивач – прийняти та оплатити такий товар. Ціна договору становить 585750,00 грн у тому числі ПДВ.
Згідно з пунктом 1.3 Договору відпуск товару здійснюється за довірчими документами (скретч-картками) на отримання товару відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442.
Згідно з пунктом 4 Договору оплата товару здійснюється Замовником (Позивачем) шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити учасника (Відповідача). Оплата товару здійснюється в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Учасника (Відповідача) в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар.
Відповідно до пункту 5 Договору строк поставки товару – до закінчення терміну дії довірчого документу. Передача Замовнику товару за цим Договором здійснюється Учасником на АЗС шляхом заправки автомобіля Замовника при пред`явленні довіреними особами Замовника скретч-карт. Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому учасник не може передати Замовнику товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці. Умови постачання товару – самовивезення. Замовник зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу.
Додатковими угодами № 1 від 15.05.2024, № 2 від 27.08.2024, № 3 від 01.11.2024 були змінені ціни на бензин та дизельне паливо та кількість пального, що не призвело до зміни суми договору від 15.01.2024 №CK 5/007-2/24.
За Договором Відповідач передав Позивачу скретч-картки на бензин та дизельне паливо мережі «Авіас». Передача скретч-карток на пальне Відповідачем здійснювалася не одноразово, а 8 разів протягом 2024 року за цінами, зазначеними у накладних Відповідача.
Специфікацією №0005/0000397-С до видаткової накладної №0005/0000397 від 01.03.2024 підтверджується, що Відповідачем відпущено скретч-картки на дизпаливо – УкрДТ20л в кількості 100 шт. на суму 100 000,00 грн (загальна кількість дизпалива 2000 літрів, ціна 1 літру 50,00 грн).
Специфікацією №0005/0000398-С до видаткової накладної №0005/0000398 від 01.03.2024 підтверджується, що Відповідачем відпущено скретч-картки на бензин А – 95 УкрА95 10л в кількості 100 шт. на суму 50 000,00 грн (загальна кількість бензину 1000 літрів, ціна 1 літру 50,00 грн).
Позивачем на виконання своїх зобов`язань за договором отримано скретч-картки, що вказані у видаткових накладних №0005/0000397 та №0005/0000398 від 01.03.2024 та здійснено оплату товару в сумі 150 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 51 (внутрішній номер 331976903) від 04.03.2024.
Специфікацією №0005/0000906-С до видаткової накладної №0005/0000906 від 15.05.2024 підтверджується, що Відповідачем відпущено скретч-картки на дизпаливо УкрДТ20л в кількості 100 шт. на суму 100 000,00 грн (загальна кількість дизпалива 2000 літрів, ціна 1 літру 50,00 грн).
Специфікацією №0005/0000907-С до видаткової накладної №0005/0000907 від 15.05.2024 підтверджується, що Відповідачем відпущено скретч-картки на бензин А – 95 УкрА95 10л в кількості 10 шт. та УкрА95 20л в кількості 120 шт. на суму 127 500,00 грн (загальна кількість бензину 2500 літрів, ціна 1 літру 51,00 грн).
Позивачем на виконання своїх зобов`язань за договором отримано скретч-картки, що вказані у видаткових накладних №0005/0000906 №0005/0000907 від 15.05.2024 та здійснено оплату товару в сумі 227 500,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 155 (внутрішній номер 346315127) від 16.05.2024.
Специфікацією №0005/0001560-С до видаткової накладної №0005/0001560 від 27.08.2024 підтверджується, що Відповідачем відпущено скретч-картки на дизпаливо УкрДТ20л в кількості 50 шт. на суму 51 500,00 грн (загальна кількість дизпалива 1000 літрів, ціна 1 літру 51,50 грн).
Специфікацією №0005/0001561-С до видаткової накладної №0005/0001561 від 27.08.2024 підтверджується, що Відповідачем відпущено скретч-картки на бензин УкрА95 20л в кількості 100 шт. на суму 106 000,00 грн (загальна кількість бензину 2000 літрів, ціна 1 літру 53,00 грн).
Позивачем на виконання своїх зобов`язань за договором отримано скретч-картки, що вказані у видаткових накладних №0005/0001560 та №0005/0001561 від 27.08.2024 та здійснено оплату товару в сумі 157 500,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 247 (внутрішній номер 365539864) від 29.08.2024.
Специфікацією №0005/0001964-С до видаткової накладної №0005/0001964 від 01.11.2024 підтверджується, що Відповідачем відпущено скретч-картки на бензин А – 95 УкрА95 20л в кількості 11 шт. та УкрА95 15л в кількості 1 шт. на суму 12 220,00 грн (загальна кількість бензину 235 літрів, ціна 1 літру 52,00 грн).
Специфікацією №0005/0001965-С до видаткової накладної №0005/0001965 від 01.11.2024 підтверджується, що Відповідачем відпущено скретч-картки на дизпаливо УкрДТ15л в кількості 2 шт. та скретч-картки на дизпаливо УкрДТ20л в кількості 39 шт. на суму 38 475,00 грн (загальна кількість дизпалива 810 літрів, ціна 1 літру 47,50 грн).
Позивачем на виконання своїх зобов`язань за договором отримано скретч-картки, що вказані у видаткових накладних №0005/0001964 та №0005/0001965 від 01.11.2024 та здійснено оплату товару в сумі 50 695,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 313 (внутрішній номер 379764871) від 07.11.2024.
Таким чином, Відповідачем протягом 2024 року було сформовано 8 накладних на пальне та фактично було відпущено скретч-карток на 5810 літрів дизпалива та на 5735 літрів бензину за цінами, що визначені накладними Відповідача, а Позивачем було повністю оплачено отримані скретч-картки та перераховано на рахунки Відповідача 585 695,00 грн.
Позивач стверджує, що починаючи з грудня 2024 року отримати пальне за скретч-картками стало неможливим в зв`язку з відсутністю пального на АЗС мережі «Авіас» у межах Чернівецької області. Водію Позивача було неодноразово відмовлено у заправці транспортних засобів підприємства у зв`язку з відсутністю пального, про що свідчать доповідні записки від 27.12.2024 та від 23.01.2025 року.
Про неможливість заправки транспортних засобів Позивача дизельним паливом та бензином на АЗС групи «Авіас», що розташовані в межах Чернівецької області представниками Позивача було складено акти від 27.12.2024 та від 28.01.2025 року.
21.03.2025 Позивачем було направлено Відповідачу претензію щодо невиконання умов Договору з проханням добровільно повернути кошти за недопоставлений товар на зазначений в претензії розрахунковий рахунок. Претензію було відправлено рекомендованим поштовим відправленням (квитанція № 5940002323266) та вручено відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення Укрпошти за № 5940002323266. Відповідь на претензію від Відповідача не надходила
Так, за доводами Позивача, Відповідач не забезпечив поставку дизельного палива в кількості 2490 л на суму 123485,00 грн та не забезпечив поставку бензину в кількості 2950 л на суму 153380,00 грн. Разом дизельного палива та бензину відповідач недопоставив на суму 276 865,00 грн

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Приписами статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України визначено форму та зміст позовної заяви та передбачено, що позовна заява - процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов.
Реалізуючи встановлене статтею 55 Конституції України та статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.
При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.
В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17).
Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача суми 276 865,00 грн вартості товару.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Судом встановлено, що на виконання наведених умов Договору, Позивачем було проведено повну оплату обумовленого Товару.
В свою чергу Відповідачем було проведено видачу талонів на паливо.
Разом з тим, на разі придбані талони отоварити неможливо.
За ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.
Велика Палата Верховного Суду вказує, що виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) – це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 р. у справі № 910/12382/17).
Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання Відповідачем обов`язку з передачі товару та ним не надано суду жодних доказів у спростування цього. 
У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога Позивача про стягнення суми 276 865,00 грн. попередньої оплати, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимогиКомунального підприємства Заставнівської міської ради "Благоустрій плюс", м. Заставна, Чернівецького р-н, Чернівецької обл. до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь НП", с.Сторожниця, Ужгородського р-н, Закарпатської обл. про стягнення 276 865,00 грн підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 20, 41, 42, 46, 73-79, 86, 129, 216, 222, 233, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд 
ВИРІШИВ:
1.Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» (89421, с. Сторожниця Ужгородського району Закарпатської області, вул. Молодіжна, буд. 9, код ЄДРПОУ 44858321) на користь Комунального підприємства Заставнівської міської ради "БЛАГОУСТРІЙ ПЛЮС" (59400, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, місто Заставна, вул. Самоврядування, будинок 9, код ЄДРПОУ - 40261235) суму 276 865,00 грн (двісті сімдесят шість тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень 00 коп.) заборгованості, а також суму 3 322,00 грн (три тисячі триста двадцять дві гривні 00 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.03.2026. 

Суддя О.Ф. Ремецькі