ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 р. 	Справа № 520/30527/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., по справі № 520/30527/23
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі також відповідачі), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ: 13814885) №204850014414 від 04.09.2023 про відмову у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 09.06.1990 по 29.12.1990, з 02.01.1991 по 27.09.1994, з 03.10.1994 по 01.12.1995, ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 09.06.1990 по 29.12.1990, з 02.01.1991 по 27.09.1994, з 03.10.1994 по 01.12.1995, починаючи з 06 травня 2023 року;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з виплати пенсії з 06 травня 2023 року ОСОБА_1 у межах суми стягнення за один місяць.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року по справі №520/30527/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ: 13814885) №204850014414 від 04.09.2023 про відмову у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 09.06.1990 по 29.12.1990, з 02.01.1991 по 27.09.1994, з 03.10.1994 по 01.12.1995, ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 09.06.1990 по 29.12.1990, з 02.01.1991 по 27.09.1994, з 03.10.1994 по 01.12.1995, починаючи з 06 травня 2023 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 858 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень)88 коп.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, яка аргументована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права та не прийнято до уваги надані заперечення та посилання на норми чинного законодавства та судову практику з аналогічних питань та просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року по справі №520/30527/23 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачу до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою, оскільки записи внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників і що для зарахування вищевказаних періодів роботи до страхового стажу позивачу необхідно надати уточнюючі довідки або інші підтверджуючі документи.
Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/30527/23 від 14 березня 2025 року залишити без задоволення, а рішення – без змін.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області з 06.05.2023 та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач 28.08.2023 звернувся через веб-Портал до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням до страхового стажу періодів роботи з 09.06.1990 по 29.12.1990, з 02.01.1991 по 27.09.1994, з 03.10.1994 по 01.12.1995.
За принципом екстериторіальності розгляд заяви направлено до ГУПФУ у Львівській області.
За результатами розгляду заяви від 28.08.2023 позивачеві рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №204850014414 від 04.09.2023 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з підстав неналежного оформлення записів про спірні періоди роботи у трудовій книжці. Запропоновано надати уточнюючі довідки.
Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відомості у трудовій книжці позивача є повними, містять в собі вичерпну інформацію про його трудову діяльність у спірні періоди, належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача та висновки суду, відповідач до суду не надав.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV), право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб – члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж – це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Водночас, частиною 1, 3 статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Водночас, процес призначення пенсії регламентується Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 19.12.2023 № 55-1) (далі – Порядок № 22-1).
Згідно з пунктом 1.1 Розділу «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку № 22-1, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.
Відповідно до приписів пункту 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі – персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі – Положення), а у разі необхідності – за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу);
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення);
4) відомості про місце проживання особи.
Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Отже, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи відповідно до встановленого Переліку для їхнього розгляду органом, що призначає пенсію.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області з 06.05.2023 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач 28.08.2023 звернувся через веб-Портал до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням до страхового стажу періодів роботи з 09.06.1990 по 29.12.1990, з 02.01.1991 по 27.09.1994, з 03.10.1994 по 01.12.1995. До заяви позивач додав, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_1 від 24.09.1980.
Зокрема, згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 24.09.1980, позивач:
- у період з 09.06.1990 по 29.12.1990 працював в кооперативі «Дружба» на посаді різчика картону з відрядною оплатою праці;
- у період з 02.01.1991 по 27.09.1994 працював в кооперативі «Імпульс-90» на посаді різчика картону з відрядною оплатою праці;
- 03.10.1994 позивача прийнято на роботу в АТ «Медтехніка ІНК» на посаду водія.
- 11.09.1995 у трудовій книжці позивача було зроблено запис про звільнення з посади водія в АТ «Медтехніка ІНК», даний запис визнано недійсним;
- 01.10.1995 позивача прийнято на роботу в АТ «Медтехніка ІНК» на посаду менеджера-водія, даний запис визнано недійсним;
- 01.12.1995 позивача прийнято на роботу в АТ «Медтехніка ІНК» на посаду менеджера-водія.
За результатами розгляду заяви від 28.08.2023 позивачеві рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №204850014414 від 04.09.2023 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки записи внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, до стажу позивача не зараховано періоди з 09.06.1990 по 29.12.1990, оскільки після запису про звільнення відсутня посада особи, яка засвідчила б звільнення, з 02.01.1991 по 27.09.1994 – після запису про звільнення відсутня посада особи, яка засвідчила б звільнення, запис про звільнення містить посилання на КЗпП УРСР, з 03.10.1994 по 01.12.1995 – оскільки відсутній запис про звільнення.
Щодо доводів скаржника про обґрунтованість незарахування періодів роботи до страхового стажу позивача з 09.06.1990 по 29.12.1990, оскільки після запису про звільнення відсутня посада особи, яка засвідчила б звільнення, з 02.01.1991 по 27.09.1994 – після запису про звільнення відсутня посада особи, яка засвідчила б звільнення, запис про звільнення містить посилання на КЗпП УРСР, колегія суддів вказує на таке.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі – персоніфікований облік), є трудова книжка.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що у період оформлення трудової книжки позивачки (1980 рік) діяв порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, який визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162 (далі – Інструкція № 162).
Пунктом 2.2 Інструкції № 162 передбачалося, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.
Приписами пункту 2.3 Інструкції № 162 визначено, що всі записи в трудову книжку про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також нагородження та заохочення вносяться адміністрацією після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні – у день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи проводяться охайно, перовою чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього чи фіолетового кольору.
Пунктом 2.5 Інструкції № 162 передбачено, зокрема, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис.
Відповідно до пункту 2.8 Інструкції № 162, виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.
Крім того, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою відмови у зарахуванні періодів роботи до страхового стажу позивача з 09.06.1990 по 29.12.1990, з 02.01.1991 по 27.09.1994 стала відсутність запису про посаду особи, яка засвідчила звільнення, після запису про звільнення, також запис про звільнення за період з 02.01.1991 по 27.09.1994 містить посилання на КЗпП УРСР.
При цьому, доказів на підтвердження недостовірності зазначених записів у трудовій книжці позивача відповідачем суду не надано.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів зазначає, що відповідачем до заяви від 28.08.2023 надано трудову книжку, в якій містяться дані про періоди роботи з 09.06.1990 по 29.12.1990, з 02.01.1991 по 27.09.1994.
При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження стажу роботи на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, є необхідним лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Даний висновок підтверджуються правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 156/173/17, від 11.07.2019 у справі № 423/1156/17, від 18.11.2022 у справі № 560/3734/22.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, від 25.04.2019 у справі №593/283/17, від 11.07.2019 у справі №607/14795/16-а, від 31.07.2019 у справі №750/10916/16-а, від 19.09.2019 у справі №229/1905/17, від 15.11.2019 у справі №495/5161/17 та від 27.02.2020 у справі №545/4197/16-а.
Водночас, колегія суддів зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неналежний порядок ведення і заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а.
Виходячи з наведеного вище, колегія суддів зазначає, що виключення тих чи інших періодів роботи з трудового стажу працівника, який дає йому право на призначення пенсії за віком, з підстав відсутності запису про посаду особи, яка засвідчила звільнення, після запису про звільнення, наявності в записі про період роботи посилання на КЗпП УРСР, є необґрунтованим.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача щодо обґрунтованості незарахування періодів роботи до страхового стажу позивача з 09.06.1990 по 29.12.1990, з 02.01.1991 по 27.09.1994.
Водночас, стосовно доводів відповідача про обґрунтованість незарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 03.10.1994 по 01.12.1995, оскільки відсутній запис про звільнення, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Як зазначалося раніше, відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, у зв`язку з неточностями та відсутністю в трудовій книжці відповідних записів, підтверджуючими документами можуть бути довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи або ж довідки архівних установ.
Як було встановлено колегією суддів за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.09.1980, 03.10.1994 позивача прийнято на роботу в ТОВ «Медтехніка ІНК» на посаду водія, 11.09.1995 у трудовій книжці позивача було зроблено запис про звільнення з посади водія в ТОВ «Медтехніка ІНК», даний запис визнано недійсним. При цьому, в трудовій книжці позивача міститься запис, що 01.10.1995 позивача знову прийнято на роботу в ТОВ «Медтехніка ІНК» на посаду менеджера-водія, даний запис знову визнано недійсним. Відповідно до наступного запису в трудовій книжці позивача, з 01.12.1995 позивача прийнято на роботу в АТ «Медтехніка ІНК» на посаду менеджера-водія.
Отже, згідно зі змістом записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 24.09.1980, позивача 03.10.1994 прийнято на роботу до ТОВ «Медтехніка ІНК», а потім позивача прийнято на роботу до АТ «Медтехніка ІНК» без внесення запису про звільнення з попереднього місця роботи, або про прийняття на роботу шляхом переведення з попереднього місця роботи.
З огляду на відсутність запису у трудовій книжці позивача про його звільнення ТОВ «Медтехніка ІНК» за спірний період, ця трудова книжка не може бути визнана основним і достатнім документом для підтвердження трудового стажу у період щодо якого виник спір.
Разом із цим, матеріали справи не містять доказів надання позивачем пенсійному органу будь-яких інших підтверджуючих документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків, відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання) чи інших документів, довідок архівних установ, які містять відомості про період роботи позивача з 03.10.1994 по 01.12.1995.
Отже, колегія суддів доходить висновку, що період роботи в ТОВ «Медтехніка ІНК» з 03.10.1994 по 01.12.1995 не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відомості у трудовій книжці позивача є повними, містять в собі вичерпну інформацію про його трудову діяльність у спірні періоди.
Доводи апеляційної скарги про те, що у трудовій книжці позивача відсутній запис про звільнення за період його роботи з 03.10.1994 по 01.12.1995, а тому даний період не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, підтвердилися в ході розгляду судом першої інстанції.
Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов висновків про задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу, зокрема, період роботи з з 03.10.1994 по 01.12.1995, то колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в даній частині з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу періоду роботи з 03.10.1994 по 01.12.1995.
Доводи апеляційної скарги знайшли часткове підтвердження у ході розгляду колегією суддів.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення у разі неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина 4 статті 317 КАС України).
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області – задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року по справі №520/30527/23 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.10.1994 по 01.12.1995 та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року по справі №520/30527/23 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Т.С. Перцова