16.03.26
33/812/125/26
Провадження № 33/812/125/26   Головуючий у першій інстанції Усіков О. В.
Категорія ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд
у складі: головуючої – судді   Ямкової О. О.,
за участю: секретаря  Лівшенка О. С.,
особи, яка притягується 
до адміністративної 
відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника    Шоломона О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно постанови суду, 8 листопада 2025 року о 22 год 33 хв у місті Вознесенську, по вулиці Київській водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Smart Forfour», державний номерний знак НОМЕР_1 , з порушенням вимог пункту 2.9а ПДР, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та без дотримання вимог пунктів 2.3б, 10.1 та 16.6 ПДР, оскільки рухаючись по вулиці Київській з наміром здійснення повороту ліворуч на вулицю Кутвицького при увімкненому зеленому сигналі світлофору проявила неуважність, не надала переваги в русі зустрічному автомобілю марки «Skoda Octavia Tour», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вулиці Київській у зустрічному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження, а ОСОБА_1 тілесні ушкодження. Огляд ОСОБА_1 проведено у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КП КНП «ВБПЛ» ВМР шляхом забору крові на аналіз і за медичним висновком лікарні від 8.11.2025 у ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 124 і частиною 1 статті 130 КУпАП та на неї накладене адміністративне стягнення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження за недоведеністю її вини у вчиненні адміністративних правопорушень. 
Апелянтка вважає, що постанова є незаконною, оскільки протоколи про адміністративні правопорушення складено відносно неї з грубим порушенням її прав та інтересів.
Зазначала, що зіткнення транспортних засобів відбулося не з її вини, а з вини іншого водія, який вирішив проїхати перехрестя вже при вимкненому зеленому сигналі світлофору. Тому вона просила суд призначити у справі автотехнічну експертизу, у проведенні якої їй було безпідставно відмовлено.
Вказувала на порушення порядку складення медичного висновку про проведення її огляду на стан сп`яніння та не враховано той факт, що після ДТП свідок, що прибув на місце та був допитаний у суді пояснив, що дав їй спочатку нашатирний спирт, а потім «Барбовал» для заспокоєння.
Тому поліцейськими було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, внаслідок чого складені на його підставі протоколи про адміністративні правопорушення є неналежними доказами.
Посилаючись на ці обставини вважала, що відсутні підстави для її притягнення до адміністративної відповідальності.
За такого перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Шоломона О. В. на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п. 2.3б, 2.9а, 10.1, 16.6 ПДР, тобто у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статтею 130 КУпАП, є правильними. 
Ці висновки суду першої інстанції ґрунтуються на усій сукупності доказів, що зібрані уповноваженими органами і додані до матеріалів справ про адміністративні правопорушення, та не спростовані за допомогою нових доказів, що надані до місцевого суду ОСОБА_1 та її захисником, якими вони одночасно обґрунтовують доводи поданої апеляційної скарги.
Так, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою доказів, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Сам розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який у відповідності до статті 251 КУпАП є доказом у справі.
За такого постанова, згідно до положень статті 283 КУпАП, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.
Тому в обґрунтування своїх висновків, суд, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, правильно послався на зміст постанови про закриття кримінального провадження, дані протоколів про адміністративні правопорушення, відеозапис події та інші письмові матеріали справи, згідно яких ОСОБА_1 не була уважна до змін дорожньої обстановки та вчинила ДТП з порушенням правил проїзду перехрестя задля здійснення повороту ліворуч, не пропустила транспортний засіб, що рухався їй на зустріч. Внаслідок ДТП, у якому декільком особам були заподіяні легкі тілесні ушкодження, ОСОБА_1 проведено огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та стан алкогольного сп`яніння підтверджено лабораторним дослідженням за аналізом крові з показником в 0,32 проміле, а отже, за складеними протоколами ОСОБА_1 порушено положення пунктів 2.9а, 2.3б, 10.1, 16.6 ПДР.
Постановою про закриття кримінального провадження за відсутністю матеріального складу злочину, передбаченого статтею 286 КК України, копії матеріалів кримінального провадження направлено для складання відносно водійки ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення, у зв`язку з виявленням слідчим у її діях ознак порушення пунктів 2.3б, 10.1, 16.6 ПДР, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП. Такі дії водійки є ознаками вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за відсутністю тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що є матеріальним складом кримінального злочину, передбаченого 286 КК України .
Самі протоколи про адміністративне правопорушення відповідають вимогам статті 256 КУпАП, та щодо місця і суті адміністративних правопорушень повністю узгоджуються з даними, які містяться у постанові про закриття провадження, доданому до них та наданому захисником до суду першої інстанції відеозапису події із зовнішніх камер відеозапису, письмових пояснень осіб, акту та висновку медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , протоколу огляду місця ДТП, рапортах (а.с.1-31, 32-63). 
З відеозапису події, яка узгоджується з усіма зібраними уповноваженими органами матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП, вбачається, що ОСОБА_1 виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофору та дочекалася, коли він став миготіти (4 секунди, 1 секунда – один сигнал). В цей час після двох миготінь та перед третім зеленим миготливим сигналом автомобіль, під керуванням ОСОБА_2 перетнув стоп-лінію «1.12» у зустрічному їй напрямку руху, тобто виїхав на перехрестя, а на четвертому зеленому миготливому сигналі виїхав вже безпосередньо на середину перехрестя у своїй смузі руху, коли світлофор переключився на жовтий сигнал, однак водійка ОСОБА_1 вирішила, що їй вже треба здійснювати поворот ліворуч, не пропустивши автомобіль, що рухався на зустріч. Внаслідок цього зіткнення автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 відбулося з її виїздом на зустрічну смугу руху, що вимусило водія ОСОБА_2 прийняти праворуч відносно свого напрямку руху (а.с.57-59, 83).
Після ДТП, пов`язаного із заподіянням кільком особам тілесних ушкоджень, які в подальшому кваліфіковані, як легкі тілесні ушкодження, водійка ОСОБА_1 пройшла огляд на стан сп`яніння відповідно до пункту 2.10 ПДР та пункту 8 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735 ), оскільки за цими обставинами проведення огляду в медичному закладі є обов`язковим.
За актом медичного огляду та медичним висновком за наслідками огляду на стан сп`яніння, що проведено 8.11.2025 о 23год 20хв та з відібранням аналізу крові відповідно до розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, у ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння (а.с.18-19). 
Підстави для застосування до проведеного огляду та складеного медичного висновку пункту 21 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 судом першої інстанції правильно не встановлено та таких підстав у суді апеляційної інстанції не виявлено.
Таким чином, уся сукупність зібраних представниками поліції доказів свідчить про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та вчиненням нею дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем, під керуванням ОСОБА_2 .
Саме до таких обґрунтованих висновків на підставі правильно встановлених обставин справи дійшов суд першої інстанції, який надав оцінку усій сукупності доказів у відповідності до статті 251 КУпАП, які ретельно дослідив у судовому засіданні. 
Тому посилання ОСОБА_1 та її захисника на іншу оцінку доказів та їх поділ на належні і неналежні не є слушним, оскільки такі доводи суперечать, як положенням статті 251 КУпАП, так і положенням статті 280 КУпАП. 
Не є слушним намагання ОСОБА_1 та її захисника встановити вину іншого учасника ДТП, зокрема, шляхом проведення експертиз, оскільки, по-перше, проведення експертизи можливо лише за належно встановлених технічних даних, які повинні надаватися судом для експерта та їх встановлення можливо лише після відтворення обстановки та обставин події, що не передбачено в межах розгляду справи в порядку КУпАП, а в іншому випадку надання даних для перевірки версії події за поясненнями ОСОБА_1 та поясненнями ОСОБА_2 не є доцільним. Крім того, наполягаючи на таких доводах, ОСОБА_1 та її захисником помилково трактуються норми КУпАП, оскільки суд розглядає справи виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який складено відносно водійки ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 , а отже його дії судом не перевіряються та їм не надається оцінка. 
Також ОСОБА_1 та її захисник, допускаючи можливість звільнення від накладеного адміністративного стягнення, змінили свої пояснення у суді за обставинами, пов`язаними з визначенням у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння, при тому залучаючи до участі у справі ОСОБА_3 , який допитаний в якості свідка та надав показання на користь нових пояснень ОСОБА_1 , про надання їй після ДТП, учасницею якого вона була, для вживання нашатирного спирту та препарату «Барбовал», але йому до цих показань суду не роз`яснено наслідки надання завідомо неправдивих показань, а ОСОБА_1 наслідки можливості кваліфікації її дій, які у випадку їх доведення підлягали б іншій, більш суворій кваліфікації за порушення пункту 2.10є ПДР за частиною 4 статті 130 КУпАП, що передусім водійці ОСОБА_1 та іншому свідку повинно бути достеменно відомо. Однак, ці показання за своїм вмістом правильно оцінені судом першої інстанції, як нікчемні.
Ці докази у сукупності судом першої інстанції досліджені та оцінені, в тому числі, на переконання апеляційного суду, і у відповідності до визначення стандарту доказування «поза розумним сумнівом», коли вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом. 
Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, повинні довести перед судом за допомогою сукупності доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол. 
В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цього правопорушення.
Тобто, проаналізувавши надані докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи в їх сукупності, судом першої інстанції правильно встановлено, що особами, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, належним чином доведено, що правопорушення, вчинення яких ставиться до провини ОСОБА_1 вчинено нею особисто і за наведених у протоколах обставин.
Інша версія події, яка викладена у змісті апеляційної скарги, та є такою, що суперечить усій сукупності доказів, яка зібрана під час події уповноваженими особами, не доведена за допомогою іншої сукупності доказів перед судом поза будь-яким розумним сумнівом.
Наведена ОСОБА_1 стала судова практика ЄСПЛ свідчить про надання їй захисником достатньої правової допомоги під час формулювання позицій ЕСПЛ, але приведені нею судові рішення у змісті скарги не є аналогічними обставинам цієї справи, що знаходиться на перегляді суду апеляційної інстанції.
За такого можна зробити висновок, що адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_1 у визначену у протоколах дату та час, та за досліджених у судах першої та апеляційної інстанції обставинах. 
Будь-яких обґрунтованих доводів, що вказані правопорушення нею не вчинялися, або її права було порушено при складанні протоколів, апелянткою у відповідності до норм КУпАП не доведено.
Таким чином викладені в постанові суду факти узгоджуються між собою, не суперечать доказам, що містяться в матеріалах справи, та доводять поза розумним сумнівом обґрунтовану підозру вважати, що в діях ОСОБА_1 наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП.
Відповідно до змісту пунктів 2.3б, 10.1, 16.6 10.5 ПДР під час здійснення зміни напрямку руху водій повинен стежити за дорожньою обстановкою та її змінами, а тому повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора зобов`язаний дати дорогу транспортному засобу, що рухається на зустріч. 
Згідно до пунктів 2.9а, 2.10 «а,в,є» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
За положеннями пункту 8 розділу І, положень розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Отже, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно надав оцінку усім дослідженим письмовим доказам, письмовим поясненням правопорушниці та потерпілих осіб, змісту постанови про закриття кримінального правопорушення, відеозапису події та іншим письмовим доказам, за якими ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, під час якого здійснила поворот ліворуч, не пропустивши транспортний засіб, що рухався на зустріч, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 , таким чином ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 2.3б, 2.9а, 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху, та вчинила адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 і частиною 1 статті 130 КУпАП.
Тому прийняте судом першої інстанції рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянтка.
Стягнення за вчинення адміністративних правопорушень призначено водійці ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення визначено у межах санкцій, встановлених за більш серйозне правопорушення з вчинених, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 і частиною 1 статті 130 КУпАП - залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча   О. О. Ямкова