ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Номер провадження: 22-ц/819/201/26 
Єдиний унікальний номер справи: 766/2225/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2026 року   м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого  Приходько Л. А.,
суддів:  Бездрабко В.О.,
Радченко С.В.,
секретар Андреєва В.В.,

учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
боржник – ОСОБА_2 ,
боржник – ОСОБА_3 ,
заінтересована особа – приватний виконавець Манікін Дмитро Сергійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Лошкарьова Федора Анатолійовича на ухвалу Херсонського міського суд Херсонської області від 11 грудня 2025 року, у складі головуючого судді Шестакової Я.В., повний текст ухвали складено 11 грудня 2025 року, 
встановив:

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2025 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у загальному розмірі 54 300 доларів США, що еквівалентно 2 057 703,93 грн Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 570,00 грн. В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 28 травня 2025 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2025 року по справі №766/2225/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано. Прийнято в цій частині постанову, якою стягнуто з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики у загальному розмірі 54 300,00 доларів США, що еквівалентно 2 057 703,93 грн.
26 серпня 2025 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Лошкарьовим Ф.А. подано до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в справі, в якій просив витребувати в Головному центрі обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (ЄДРПОУ 37996391) інформацію щодо всіх фактів перетину кордону України у період з 24 лютого 2022 року по 04 серпня 2025 року боржників: громадянки України – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянина України – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтуванням заяви заявник посилається на те, що 04 серпня 2025 року приватним виконавцем відкриті виконавчі провадження №78763986 та № 78764073 по примусовому виконанню виконавчих листів по справі №766/2225/24, які видані Херсонським міським судом Херсонської області 25 червня 20205 року. Автоматизовані запити приватного виконавця через АСВП дозволили перевірити дані про перетин кордону лише за короткий період з моменту відкриття провадження. За запитами №286910055 та № 286910189 від 13 серпня 2025 року по виконавчим провадженням №78763986 та №78764073 отримані відповіді Державної прикордонної служби України про відсутність даних щодо перетину боржниками державного кордону у період з 04 серпня 2025 року по 13 серпня 2025 року.
При зверненні 16 серпня 2025 року до Державної прикордонної служби України із адвокатським запитом на надання інформації про перетин державного кордону боржниками за період з 24 лютого 2022 року по 04 серпня 2025 року була отримана відповідь, що органи державної влади не надають інформацію з обмеженим доступом в рамках Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
З метою необхідності встановлення місцезнаходження боржників для виконання рішення суду за кордоном заявник, на підставі ст.447 ЦПК України, звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , про встановлення судового контролю за виконання рішення суду повернуто заявнику.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2025 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лошкарьов Ф.А., про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, приватний виконавець Манікін Д.С., боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що із зазначених заявником обставин не встановлено факту неналежного виконання судового рішення або підстав для необхідності втручання шляхом встановлення судового контролю. Водночас судом зазначено, що з`ясування інформації про перетин державного кордону боржниками не належить до повноважень суду, а віднесене до сфери діяльності виконавця в межах виконавчого провадження. У разі, якщо заявник вважає, що його права чи законні інтереси порушені рішеннями, діями або бездіяльністю приватного виконавця, чинне цивільне процесуальне законодавство передбачає інший спосіб судового захисту, а саме звернення до суду зі скаргою у порядку статті 447-1 ЦПК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Лошкарьов Ф.А. 24 грудня 2025 року подав апеляційну скаргу, сформувавши її в системі «Електронний суд», в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подану ним заяву у повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що в умовах воєнного стану, коли доступ до багатьох реєстрів обмежений, роль суду у контролі за виконанням рішень зростає. Позивач є особою похилого віку, перебуває у вразливому стані, і відмова суду допомогти у поверненні коштів за договорами позики є порушенням не лише процесуальних норм, а й принципів справедливості. Посилання суду на відсутність «письмових» запитів виконавця є анахронічним та абсурдним, оскільки сучасне законодавство передбачає пріоритет електронного документообігу. Ігнорування судом того факту, що виконавець Манікін Д.С. діяв у межах технічних можливостей системи, і саме тому потребував судової підтримки, свідчить про упередженість судді Херсонського міського суду Херсонської області. Суд, володіючи повноваженнями сприяти виконанню власного рішення, обрав шлях надмірного формалізму, що з позиції стягувача розцінено як створення штучних перешкод.
Також апелянт заперечує щодо твердження суду про направлення приватному виконавцю Манікіну Д.С. 03 грудня 2025 року запиту щодо з`ясування всіх обставин відносно вжиття заходів по встановленню місця проживання боржників. Так, він зазначає, що матеріали справи, дані автоматизованої системи документообігу суду та відомості підсистеми «Електронний суд» беззаперечно свідчать про те, що ухвала Херсонського міського суду Херсонської області про прийняття заяви до розгляду та призначення засідання на 11 грудня 2025 року о 08:30 була фактично підписана суддею лише 10 грудня 2025 року. Даний факт підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпис. Більше того, відповідно до офіційної картки руху документа та журналів вихідної кореспонденції, вказана ухвала від 03 грудня 2025 року разом із супровідними запитами була направлена приватному виконавцю Манікіну Д.С. лише 10 грудня 2025 року о 22:55. Це свідчить про те, що суд першої інстанції вдався до свідомого та очевидного викривлення фактів у тексті судового рішення, оскільки процесуальний документ, датований 03 грудня 2025 року, фактично не існував у юридичному просторі як завершений та підписаний акт до пізнього вечора 10 грудня 2025 року.
Наголошує на тому, що метою звернення позивача ОСОБА_1 до суду було саме отримання сприяння у витребуванні інформації за значний ретроспективний період – з 24 лютого 2022 року по 04 серпня 2025 року. Зазначає, що існуючі алгоритми автоматизованих запитів, доступні приватному виконавцю в межах стандартних повноважень, дозволили перевірити дані про перетин державного кордону лише за дуже короткий проміжок часу безпосередньо після відкриття виконавчого провадження, тобто з 04 серпня 2025 року по 13 серпня 2025 року. Отримати відомості за три попередні роки, що охоплюють період з початку повномасштабного вторгнення, через звичайні інструменти АСВП технічно неможливо без додаткових правових механізмів, одним з яких і є судовий контроль.
Також апелянт звертає увагу, що Херсонський міський суд Херсонської області під час ухвалення рішення від 11 грудня 2025 року допустив грубе ігнорування правових висновків та прямих вказівок суду вищої інстанції. Так, у висновку Херсонського апеляційного суду, викладеному у постанові від 22 жовтня 2025 року, колегією суддів було чітко та однозначно зазначено, що метою звернення позивача ОСОБА_1 до суду є вирішення конкретного процесуального питання, що виникло під час виконання рішення суду, і це є невід`ємним та сутнісним аспектом судового контролю. Апеляційний суд, скасовуючи попередню помилкову ухвалу про повернення заяви, де-факто визначив межі та предмет подальшого розгляду, вказавши на необхідність застосування механізму судового контролю для подолання перешкод у виконавчому провадженні. Проте суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви 11 грудня 2025 року, фактично проігнорував правову позицію суду вищої інстанції та висновки, які згідно з нормами процесуального права були обов`язковими для врахування під час продовження розгляду справи.
Правом на подання відзиву сторони по справі не скористалися.
Сторони по справі, які належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від представника ОСОБА_1 - адвоката Лошкарьова Ф.А. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.
Інші учасники справи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності не заявляли. 
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх явка обов`язковою не визнавалась, доказів поважності причин неявки у судове засідання не надано, а відповідно до ч.2ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце її розгляду не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2025 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у загальному розмірі 54 300 доларів США, що еквівалентно 2 057 703,93 грн Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 570,00 грн. В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 28 травня 2025 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2025 року по справі №766/2225/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано. Прийнято в цій частині постанову, якою стягнуто з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики у загальному розмірі 54 300,00 доларів США, що еквівалентно 2 057 703,93 грн.
04 серпня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. відкрито виконавчі провадження за № 78763986 та № 78764073 про примусове виконання виконавчих листів №766/2225/24, які видані 25 червня 2025 року Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики у загальному розмірі 54 300,00 доларів США, що еквівалентно 2 057 703,93 грн.
В межах відкритих виконавчих проваджень приватним виконавцем отримано відповідь про відсутність в Державної прикордонної служби України відомостей щодо перетину боржниками державного кордону з 04 серпня 2025 року по 13 серпня 2025 року
У відповідь на адвокатський запит від 16 серпня 2025 року щодо надання інформації про перетин боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 державного кордону у період з24 лютого 2022 року по 04 серпня 2025 року, Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомив, що запитувана інформація без особистих письмових згод осіб, буде надана на виконання відповідного судового рішення.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Як встановлено частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
У відповідності до вимог частини першої статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 3 частини третьої статті 18 цього Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Відповідно до п.11 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (далі по тексту - Інструкція № 512/5), запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень.
Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою. 
У вимозі, дорученні, запиті виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.
Відповідно ст.447 ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.
Так, згідно статті 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Крім того, відповідно до частини першої статті 453-1 ЦПК України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в цивільних справах:
1) що виникають із трудових правовідносин;
2) що виникають із сімейних правовідносин;
3) щодо відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення;
4) щодо відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду;
5) щодо відшкодування моральної шкоди;
6) щодо захисту прав споживачів;
7) щодо захисту честі, гідності та ділової репутації;
8) в інших спорах немайнового характеру.
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що чинним законодавством України визначено вичерпний порядок здійснення заходів примусового виконання судових рішень, а також порядок отримання виконавцями інформації, необхідної для вчинення виконавчих дій, у тому числі інформації з обмеженим доступом, без встановлення обмежень щодо періоду її отримання. Зазначені повноваження належать безпосередньо до компетенції державного або приватного виконавця та реалізуються ним у межах виконавчого провадження. З`ясування інформації про перетин державного кордону боржниками не належить до повноважень суду, а віднесене до сфери діяльності виконавця в межах виконавчого провадження.
Так, виконання судового рішення є важливою складовою судового процесу, адже саме на цьому етапі забезпечується реальне здійснення прав та законних інтересів сторін. Невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є саме виконання судового рішення.
Українське законодавство закріплює обов`язок держави гарантувати виконання судових рішень, що передбачено статтею 129 Конституції України. Порядок здійснення судового контролю за їх виконанням регламентується положеннями Цивільного процесуального кодексу України, зокрема Розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень».
Судовий контроль за виконанням судових рішень – це спеціальна форма правосуддя, спрямована на забезпечення реалізації судових актів у цивільних справах. Він здійснюється у формі розгляду скарг на дії (бездіяльність) державних або приватних виконавців, а також інших посадових осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні.
Основні завдання судового контролю є:
-забезпечення законності –перевірка дій виконавців на відповідність законодавству;
-захист прав сторін – усунення порушень, пов`язаних із виконанням рішення;
- стимулювання виконавчої дисципліни – запобігання свавіллю та бездіяльності виконавчих органів.
Порядок здійснення судового контролю полягає у праві особи на подання скарги у відповідності до статті 447 ЦПК України. Підставами для скарги особою, права якої порушено, є: незаконні рішення виконавця; протиправні дії або бездіяльність; порушення строків виконання. Також стягувачу надано право на звернення із заявою про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення у цивільних справах за визначеними частиною першою статті 453-1 ЦПК України правовідносинами у разі невиконання боржниками судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження.
Таким чином Розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільного процесуального кодексу України не передбачено повноважень суду щодо здійснення заходів примусового виконання судових рішень, про які просить ОСОБА_1 у своїй заяві про встановлення судового контролю, а саме витребування в Головному центрі обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформації щодо всіх фактів перетину кордону України у період з 24 лютого 2022 року по 04 серпня 2025 року боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Посилання апелянта на те, що приватний виконавець позбавлений технічної можливості отримати відомості щодо перетину державного кордону боржниками за три попередні роки до відкриття виконавчого провадження через звичайні інструменти АСВП без додаткових правових механізмів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки приватний виконавець, з метою здійснення всіх необхідних заходів для примусового виконання судового рішення, наділений повноваженнями і щодо здійснення письмових запитів до відповідних органів та установ.
Доводи апеляційної скарги адвоката Лошкарьова Ф.А. щодо несвоєчасного підписання судом електронним підписом ухвали суду від 03 грудня 2025 року про призначення судового засідання для розгляду заяви на 11 грудня 2025 року (фактично підписано 10 грудня 2025 року) та несвоєчасного направлення приватному виконавцю Манікіну Д.С. запиту від 03 грудня 2025 року щодо з`ясування всіх обставин відносно вжиття заходів по встановленню місця проживання боржників, що призвело до неможливості надати приватному виконавцю відповідь на запит на відповідні пояснення, колегія суддів також не приймає до уваги. Так, в матеріалах справи міститься заява приватного виконавця Манікіна Д.С. про розгляд справи без його участі, що спростовує твердження апелянта про необізнаність приватного виконавця щодо розгляду заяви. Крім того, його заява не містить будь-яких пояснень стосовно обставин, зазначених ОСОБА_1 в своїй заяві про необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення. Не надав жодних пояснень приватний виконавець і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.Таким чином несвоєчасне направлення судом першої інстанції ухвали суду та запиту на електронну адресу приватного виконавця не впливає на обґрунтованість висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .
Твердження апелянта стосовно того, що постановою Херсонського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року чітко визначено, що метою звернення позивача ОСОБА_1 до суду є вирішення конкретного процесуального питання, що виникло під час виконання рішення суду, і це є невід`ємним та сутнісним аспектом судового контролю, на що суд першої інстанції уваги не звернув, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки зазначеною постановою вирішувалося лише питання прийняття судом заяви ОСОБА_1 до розгляду і жодних обґрунтувань по суті заявлених вимог дана постанова не містить.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Відмовляючи у задоволенні заяви, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі судового рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Лошкарьова Федора Анатолійовича залишити без задоволення.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови суду складено 19 лютого 2026 року.

Головуючий         Л.А.Приходько

Судді:          В.О.Бездрабко

С.В.Радченко