Справа № 455/2309/25
Провадження № 1-кп/455/39/2026

ВИРОК
Іменем України
17 березня 2026 року м.Старий Самбір
Старосамбірський районний суд Львівської області в складі: 
головуючого судді      ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання    ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження №12025141320000475 від 20.10.2025 відносно 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с. Грозьово Старосамбірського району Львівської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,
за участю: 
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого  ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 15.10.2025 близько 17:30 год., перебуваючи на земельній ділянці, неподалік житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар правою ногою в ділянку правої сідниці громадянки ОСОБА_5 , чим заподіяв їй, згідно висновку судово-медичного експерта, синець у верхньо-зовнішньому квадраті правої сідниці, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Такими своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 125 КК України, тобто, умисне легке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за частиною 1 статті 125 КК України, всі докази, зібрані на досудовому розслідуванні, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним. 
ПотерпілаОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила викладені у обвинувальному акті обставини, при призначенні обвинуваченому міри покарання наполягала на максимально суворій мірі покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному проступку визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення частини 3 статті 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ними змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.
За таких обставин, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального проступку доведеною поза розумним сумнівом та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за частиною 1 статті 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до вимог статті 66 КК України, судом визнається щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено. 
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується загальними засадами, які визначені у статті 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
При цьому, суд також виходить із положень статті 50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховується, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у статті 12 КК України, є кримінальним проступком.
Також судом враховуються дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема, те, що він раніше не судимий, враховується його сімейний та матеріальний стан, зокрема, те, що він має постійне зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, є пенсіонером, також враховується його стан здоров`я, зокрема те, що обвинувачений у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває.
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд враховує те, що поведінка обвинуваченого в судовому засіданні була адекватною, свої показання він надавав послідовно та змістовно, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.
Крім того, суд враховує обставину, яка відповідно до статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому – щире каяття, та відсутність обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому.
Також, при призначені покарання суд враховує думку потерпілої ОСОБА_5 , яка у судовому засіданні наполягала на призначенні суворої міри покарання обвинуваченому, та позицію прокурора, який в судовому засіданні просив призначити покарання для обвинуваченого у виді штрафу.
Таким чином, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді штрафу, в межах санкції частини 1 статті 125 КК України, що на думку суду є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами. 
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 статті 69 КК України, суд не вбачає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. 
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись статтями 349, 368-371, 373-376 КПК України суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення. 
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя          ОСОБА_1