Справа № 202/19788/23
Провадження № 2/202/530/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

20 березня 2026 року Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого - судді Мачуського О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Карасьової Г.І.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Діденко І.В.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про застосування реституції за договором фінансового лізингу, шляхом стягнення грошових коштів і повернення сторін до первісного стану та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення збитків,-
ВСТАНОВИВ:
02 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про застосування реституції за договором фінансового лізингу шляхом стягнення грошових коштів та повернення сторін до первісного стану.
Обґрунтовуючи позов зазначила, що вона підписала заяву про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №АВ00А- 50130076 від 23.12.2015 року. Згідно умов договору вона отримала від ПАТ «Акцент-Банк» у платне користування автомобіль марки «TOYOTA», модель: «RAV4», рік випуску 2015, реєстраційний номер: НОМЕР_1 та зобов`язалася сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у додатку 2 графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору.
Позивач зазначила, що за результатами розгляду цивільної справи № 554/10131/18 за її позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживача було стягнуто з ПАТ «Акцент Банк» на її користь 540438,35 грн. сплачених за договором фінансового лізингу № АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року у зв`язку з його нікчемністю. ОСОБА_1 зобов`язано повернути придбаний автомобіль марки «TOYOTA», модель: «RAV4».
Позивач вказує, що за час дії Договору фінансового лізингу №АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року й відповідно до умов цього договору, вона сплатила на користь відповідача АТ «Акцент-Банк» грошові кошти в загальній сумі 1 315 066 грн. 76 коп.
Таким чином, з урахуванням нікчемності договору фінансового лізингу є всі законні підстави для застосування реституції за Договором фінансового лізингу автомобіля «Toyota» модель «RAV4», 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 та у судовому порядку стягнути з АТ «Акцент-Банк» на її користь грошові засоби в сумі 1 315 066 грн. 76 коп. й таким чином повернути сторони до першопочаткового стану. 
Разом з тим, оскільки Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.08.2020 року вже стягнуто частину коштів у розмірі 540438,35 грн., Позивач просила застосувати відносно Акціонерного товариства «Акцент-Ванк» реституцію за Договором фінансового лізингу № AB00A-50130076 від 23.12.2015 року і стягнути на її користь грошові засобі в сумі 774 628 грн. 41 коп. повернувши сторони до першопочаткового стану.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2023 року відкрито провадження у справі № 202/19788/23 за позовом ОСОБА_1 до АТ «А-Банк».
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року провадження у справі закрито у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той же предмет спору і з тих самих підстав, на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року скасовано ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
30 квітня 2025 року цивільна справа №202/19788/23 надійшла до Індустріального районного суду міста Дніпра та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2025 року для її розгляду визначено суддю Мачуського О.М.
Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 травня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.
12 травня 2025 року до суду надійшов зустрічний позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення збитків.
Зустрічний позов обґрунтовано тим, що під час розгляду цивільної справи № 554/10131/18 договір фінансового лізингу № АВ00А-50130076 від 23.12.2015, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк», визнано нікчемним.
Суд застосував двосторонню реституцію: банк мав повернути відповідачці сплачені нею лізингові платежі, а ОСОБА_1 зобов`язана повернути банку отримане за договором майно – автомобіль Toyota RAV4 2015 року випуску. Рішення суду набрало законної сили (було залишено без змін Верховним Судом, і відтоді у відповідачки виник обов`язок передати автомобіль банку).
Однак після ухвалення рішення суду (у період набрання ним законної сили) відповідачка, достеменно знаючи про свій обов`язок повернути автомобіль, відчужила спірний транспортний засіб третій особі – 14.03.2019 року автомобіль було продано новому власнику за договором купівлі-продажу через сервісний центр МВС. Таким чином, виконання рішення суду в частині повернення автомобіля стало неможливим в натурі. 
Оскільки повернути сам автомобіль стало неможливо, у відповідності до норм закону, передбачено альтернативний наслідок – стягнення його грошової вартості. 
З урахуванням наведеного, просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерному товариству «Акцент-Банк» збитків у вигляді грошової суми в розмірі 643 870,00 (шістсот сорок три тисячі вісімсот сімдесят) гривень, що складається із вартості втраченого автомобіля «TOYOTA RAV 2.2 D-4D 6А/Т», ідентифікаційним номер кузова VIN: НОМЕР_3 , 2015 року виготовлення, реєстраційний номер: НОМЕР_1 .
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 15 травня 2025 року прийнято зустрічну позовну заяву АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, об`єднавши вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до АТ «А-Банк» про застосування реституції за договором фінансового лізингу шляхом стягнення грошових коштів і повернення сторін до первісного стану. Присвоєно об`єднаній справі № 202/19788/23, провадження 2/202/3113/2025. Розгляд об`єднаної справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження.
Також представником АТ «Акцент-банк» 14.05.2025 року було подано Відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено про безпідставність позовних вимог, а також зроблена заява про застосування строків давності до вимог ОСОБА_1 
15.05.2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала до суду Відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого заперечувала проти задоволення позовних вимог.
Зазначила, що зустрічний позов фактично спрямований на перегляд вже вирішеного Верховним судом питання щодо наслідків недійсності договору лізингу по справі 554/10131/18. Судом вже застосовано реституцію за наслідками недійсності правочину. Остаточне рішення по справі було прийнято 09.06.2021 року. Банк прийняв встановлені судом обставини, той факт, що автомобіль на момент прийняття судового рішення вже був відчужений. 
Банк вже звертався з вимогою до ОСОБА_1 про стягнення вартості втраченого автомобіля та рішенням Октябрського районного суду м .Полтави від 13.07.2022 року по справі № 554/10987/21 у задоволенні такої вимоги було відмовлено. У 2024 році банк звертався до суду з заявою про зміну способу виконання судового рішення, а саме змінити порядок виконання рішення по справі № 554/10131/18 з зобов`язання ОСОБА_1 повернути автомобіль Toyota RAV4 2015 року випускуна стягнення з ОСОБА_1 грошової суми за втрачений автомобіль. Разом з тим? у задоволенні такої заяви Банку також було відмовлено.
Також, ОСОБА_1 просила застосувати до вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» строк позовної давності.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що нею у 2015 році було придбано у лізинг автомобіль марки «TOYOTA», модель: «RAV4». 07.07.2018 року під час ДТП автомобіль був суттєво пошкоджений та вже непридатний до експлуатації. При цьому, при укладанні договору лізингу автомобіль було застраховано між банком та страховою. Позивач сплачувала всі платежі за договором. Разом з тим, у зв`язку з нікчемність договору фінансового лізингу, необхідно застосувати реституцію, а саме стягнути на її користь суму 774 628,41 грн.. Також ОСОБА_1 зазначила, що вимоги зустрічного позову є необґрунтованими та такими, що пред`явлені поза межами строків позовної давності.
Представник відповідача – Діденко І.В. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, зазначив, що аналогічні позовні вимоги ОСОБА_1 вже були предметом розгляду у судах. Сторони були приведені до первинного стану після визнання нікчемним договору фінансового лізингу, стягнуто з банку на користь ОСОБА_1 суму коштів, а її зобов`язано повернути автомобіль. Вимоги даного позову ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що нічим не обґрунтовані. Зустрічні позовні вимоги є способом захисту у разі задоволення первісних позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.02.2019 року у справі № 554/10131/18 позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживача; треті особи: Національний банк України в особі Смолій Якова Васильовича, Інспекція з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області в особі Сіровської Ванди Миколаївни, ПрАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» в особі Голови правління Клименка Петра Олександровича, задоволено частково.
Визнано недійсним договір фінансового лізингу № АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк».
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 сплачені за договором фінансового лізингу 690734,32 гривень (шістсот дев`яносто тисяч сімсот тридцять чотири гривні 32 копійки).
Зобов`язано ОСОБА_1 повернути Публічному акціонерному товариству «Акцент-Банк» автомобіль марки «TOYOTA», модель: «RAV4», рік випуску: 2015, реєстраційний номер: НОМЕР_2 .
Постановою Полтавського апеляційного суду від 12.06.2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк» залишено без задоволення. Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2019 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 03.06.2020 року касаційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задоволено частково. Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2019 року в частині визнання недійсним договору фінансового лізингу № АВ00А-50130076 від 23 грудня 2015 року скасовано.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання нікчемним договору фінансового лізингу № АВ00А-50130076 від 23 грудня 2015 року відмовлено.
Постанову Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2019 року скасовано в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 сплачених за договором фінансового лізингу 690734,32 грн. Справу № 554/10131/18 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 сплачених за договором фінансового лізингу у сумі 690734,32 грн. направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.08.2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент-Банк" задоволено частково.
Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21лютого 2019 року змінено в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 сплачених за договором фінансового лізингу 690734,32 грн., ухвалено в цій частині нове рішення.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 сплачені за договором фінансового лізингу кошти у розмірі 540 438,35 грн..
Постановою Верховного Суду від 09.06.2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишено без задоволення. Постанову Полтавського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року залишено без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, як в Рішенні Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/10131/18 від 21.02.2019 року, так і в Постанові Полтавського апеляційного суду від 10.08.2020 року предметом розгляду був Договір фінансового лізингу номером № АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року, який був визнаний нікчемним. 
В даному Рішенні суд застосував реституції для стягнення грошей сплачених ОСОБА_1 ПАТ «Акцент Банку» за користування предметом лізингу, та з власної ініціативи, на підставі ч.5 ст.216 ЦК України, вийшов за межі позовних вимог та застосував реституцію до предмету лізингу – автомобілю.
Звертаючись до суд в даній справі ОСОБА_1 вказує на необхідність додаткового стягнення з Банку суми коштів у розмірі 774 628,41 грн., що складає різницю між сплаченою нею сумою за договором лізингу та повернутою сумою за рішення суду.
Відносини, які виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».
Згідно з частиною другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 628 ЦК України до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 216 ЦК України в разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у випадку неможливості такого повернення (зокрема, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі) необхідно відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Отже, в разі застосування реституції за нікчемним договором лізингу лізингодавець зобов`язаний повернути лізингоодержувачу сплачені ним платежі на виконання умов договору, а лізингоодержувач, у свою чергу, зобов`язаний повернути лізингодавцю передане за договором майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користувався.
При розгляді цивільної справи № 554/10131/18 судом було застосовано реституцію та зобов`язано сторони повернути у натурі отримане від нікчемного правочину.
При цьому суд зауважує, що сума сплачених платежів ОСОБА_1 по договору лізингу, який визнано судом нікчемний, також була предметом розгляду цивільної справи № 554/10131/18.
Судом повернуто сторони у первинний стан, як встановлено і розмір суми коштів, які повинні бути повернути ОСОБА_1 .. Вказаний розмір було встановлено, зокрема, виходячи з платіжних документів, наданих позивачем, ОСОБА_1 , а також документів, витребуваних у банку.
Факту сплати іншої суми з договором фінансового лізингу № АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року, ніж вказано у рішеннях суду по справі № 554/10131/18 позивачем не доведено.
Надані позивачем квитанції про сплату платежів не спростовують висновків суду у справі № 554/10131/18. Так, відповідно до Додатку 2 до Договору фінансового лізингу загальний лізинговий платіж складає приблизно 26000 гривень на місяць. У вказаний платіж входить як відшкодування частини вартості предмета лізингу так і винагорода за користування предметом лізингу та проведення його щомісячного моніторингу. 
Надані квитанції, що містять призначення погашення кредиту, були предметом дослідження судом при розгляді справи № 554/10131/18. Крім того, позивачем надано квитанції про зняття готівки ОСОБА_2 .. Доказів відношення вказаних платежів до договору фінансового лізингу № АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року, а також доказів того, що будь-які з платежів не були враховані судом при розгляді справи № 554/10131/18, позивачем не надано.
Отже, Позивачем не доведено факту застосування неповної реституції за договором фінансового лізингу № АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року, який був визнаний нікчемним.
З огляду на вказане, позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про застосування реституції за договором фінансового лізингу, шляхом стягнення грошових коштів і повернення сторін до первісного стану є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.
В свою чергу зустрічні позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення збитків ґрунтуються на тому факті, що на момент ухвалення заочного рішення 21.02.2019 року Октябрським районним судом м. Полтави по справі №554/10131/18 про зобов`язання ОСОБА_1 повернути ПАТ «Акцент-Банк» автомобіль марки «TOYOTA», модель «RAV4», зазначеного автомобіля вже не існувало, оскільки 07.07.2018 р. автомобіль марки «TOYOTA», модель «RAV4» було повністю знищено, тому просить стягнути з ОСОБА_1 суму в розмірі 643870,00 гривень, збитків у розмірі вартості втраченого автомобіля станом на 21.02.2019 року, про що зазначено в висновку експерта №01/09/21 від 27.09.2021 року.
Згідно з ст. 22 ЦК України Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом встановлено, що Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.02.2019 року по справі №554/10131/18 були встановлені обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07.07.2018 року, за участю автомобіля «TOYOTA» RAV 2.2 D-4D 6A/T», ідентифікаційний номер кузова VIN: НОМЕР_3 , 2015 року виготовлення, реєстраційний знак НОМЕР_4 , яким керувала ОСОБА_1 , внаслідок якої вказаний автомобіль був повністю знищений, тому суд зобов`язав ОСОБА_1 повернути ПАТ «Акцент-Банк» автомобіль в стані після ДТП.
Акціонерне товариство «Акцент-Банк» зверталось до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення грошової суми, що складається з вартості втраченого автомобіля, який був предметом договору фінансового лізингу № АВ00А-50130076 від 23.12.2015 року, який Октябрським районним судом м. Полтави у справі 554/10131/18 визнано нікчемним та застосовано реституцію.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2022 року по справі № 554/10987/21у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми за втрачений автомобіль відмовлено. 
Рішення суду залишено в силі Постановою Полтавського апеляційного суду від 14 березня 2023 року.
Відмовляючи у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми за втрачений автомобіль, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.
Крім того, У листопаді 2023 року представник АТ «Акцент Банк» звернувся до суду з заявою про зміну способу виконання судового рішення, в якій просить змінити спосіб виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21.02.2019 року у справі № 554/10131/18 в частині заміни зобов`язання ОСОБА_1 повернути ПАТ «Акцент-Банк» предмет лізингу автомобіль «TOYOTA», модель: «RAV4», рік випуску: 2015, на зобов`язання зі сплати вартості автомобіля «TOYOTA», модель: «RAV4», рік випуску: 2015, станом на 21.02.2019 року у розмірі 643870 грн.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12 січня 2024 року заяву Акціонерного товариства "Акцент-Банк" про зміну способу виконання судового рішення залишено без задоволення.
Звертаючись з зустрічним позовом в даній справі щодо стягнення збитків, які полягали у втраті автомобіля «TOYOTA», модель: «RAV4», банком не доведено факту додаткового заподіяння збитків на суму, яка б вже не була предметом судового розгляду.
З огляду на вказане, зустрічні позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення збитків є необґрунтованими та такими що також не підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
З урахуванням відмови судом у задоволенні як первісних так і зустрічних позовних вимог, судові витрати понесені сторонами покладаються на них.
Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 19, 43, 76-81, 81, 89, 95-96, 141, 258-259, 263-265, 280, 282, 284, 287-289 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про застосування реституції за договором фінансового лізингу, шляхом стягнення грошових коштів і повернення сторін до первісного стану – відмовити.
У задоволенні зустрічних позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення збитків – відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 30.03.2026 року.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Мачуський